Справа № 2270/4869/11
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/4869/11
Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Залімського І. Г.

при секретарі: Семеновій Г.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Полонському районі на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Полонському районі про визнання нечинним та скасування податкового-повідомлення рішення , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року фізична особа підприємць ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3В.) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Полонському районі про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.03.2011 року про визначення ПДВ в розмірі 232586,00 грн. (в т.ч. основний платіж 182941,00 грн., штрафні санкції -49645,00 грн.).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року даний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ДПІ у Полонському районі подано апеляційну скаргу, в якій податковий орган просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В якості обґрунтування апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, ухваленою на підставі не повно та не всебічно зясованих обставин в справі, не підтвердженою відповідними доказами, а тому підлягає скасуванню.

Представник ДПІ у Полонському районі в судове засідання 17 серпня 2011 року не зявився, хоча про час та дату розгляду апеляційної скарги був завчасно повідомлений у спосіб визначений Кодексом адміністративного судочинства.

Представник ФОП ОСОБА_3 з вимогами апеляційної скарги не погодився, оскільки вважає постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року законною та обґрунтованою, а тому просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ДПІ у Полонському районі залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому, свою позицію позивач також виклав і в поданих до Вінницького апеляційного адміністративного суду письмових запереченнях (вх.№ 5573 від 15 серпня 2011 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції при зясуванні обставин по справі, що посадовими особами ДПІ у Полонському районі проведена документальна планова перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства СПД ОСОБА_3 В за період з 18.09.2008 року по 31.12.2010 року. За результатами перевірки складено акт від 16.03.2011 року № 153/17-01/НОМЕР_1. Висновками акту встановлено порушення п.п 2.3.1 п. 2.3 ст 2, п.3.1 ст. 3, п. 4.1. ст. 4 , п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 , п.9.4 ст. 9 Закону України від 03.04.97 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (що діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон про ПДВ), а саме: платник не включив до складу податкових зобов'язань суму ПДВ 182941,00 грн. по періодах за жовтень 2009 року - 98993,00 грн. та за січень 2010 року - 83948,00 грн.

За результати розгляду матеріалів перевірки керівником ДПІ у Полонському районі прийнято рішення від 25.03.2011 року № НОМЕР_2 у зв'язку із збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 232586,00 грн.

У відповідності до п. 2.1 ст. 2 Закону про ПДВ платником податку є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3. ст. 2 Закону про ПДВ особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції визнав заявлені вимоги позивача щодо скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення обґрунтованими, а тому задовольнив їх.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, зясувавши обставини справи, колегія суддів вважає такий висновок Вінницького окружного адміністративного суду правомірним, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 Указу Президента від 03.07.1998 року № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

У відповідності до п. 6 Указу № 727 суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів) як податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 відсотків.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що платник єдиного податку самостійно визначає доцільність реєстрації платником податку на додану вартість незалежно від виду своєї діяльності та суми отриманої виручки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивач здійснює сезонні роботи. В період здійснення господарської діяльності з 2008 року реєструвався як платник єдиного податку. Матеріалами перевірки встановлено, що перебуваючи на спрощеній системі в період 3-4 квартали 2008 року, 4 квартал 2009 року, 2-4 квартал 2010 року обсяг виручки позивача становив не більше граничного обсягу виручки встановленого для спрощеної системи оподаткування (500000 грн.). В періодах перебування позивача на загальній системі оподаткування валовий дохід позивача становив 0 грн.

Обставинами справи встановлено, що позивач не перевищив допустимий розмір загальної суми від здійснення операцій встановлений для платників єдиного податку, а також обсягу виручки, максимально встановленої для платників єдиного податку. В період перебування на загальній системі оподаткування господарської діяльності не здійснював.

Так, листом-розясненням ДПА України від 20.03.2006 року № 5173/7/16-1417 яке визначає, що Законом України від 03.06.2005 р. N 2642-IV "Про внесення змін до деяких законів України" внесено зміни до Закону України "Про податок на додану вартість" (далі - Закон): зокрема, із підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону вилучено слова "незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством". Таким чином, суб'єкти спрощеної системи оподаткування, обліку і звітності, в тому числі й СПД - фізичні особи, з дати набуття чинності вказаним Законом незалежно від загальної суми від здійснення ними операцій з поставки товарів та послуг отримали право не реєструватися в якості платників податку на додану вартість на підставі підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону, за винятком юридичних осіб - платників єдиного податку за ставкою 6 відсотків.

Також слід зауважити, що Указом Президента України від 03.07.98 р. N 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" встановлено, що платники єдиного податку - фізичні особи звільняються від сплати податку на додану вартість. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2000 р. N 507 "Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727" суб'єктам малого підприємництва - фізичним особам надано право вибору щодо реєстрації їх платниками податку на додану вартість.

Тобто платник єдиного податку - фізична особа самостійно визначає доцільність реєстрації платником податку на додану вартість незалежно від виду діяльності та суми отриманої виручки. У разі перевищення граничної межі отриманої виручки такі підприємці повинні перейти на загальну систему оподаткування з подальшою реєстрацією платником податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушення вимог Закону України про ПДВ могло мати місце лише у випадках перевищення суми 300000 грн. протягом останніх дванадцяти місяці здійснення підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування, або визначатись у разі порушення вимог перебування на спрощеній системі оподаткування.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що відповідачем безпідставно встановлено порушення Закону України «Про податок на додану вартість» щодо збільшення суми грошового зобовязання по ПДВ в розмірі 232586 грн., що є підставою для визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2011 року № НОМЕР_2.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження підчас апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо встановлення обставин у справі.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. В звязку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Полонському районі залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Полонському районі, залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 серпня 2011 року .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: секретар