Справа № 819/1951/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1951/17

06 грудня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. за участі секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Теребовлянського відділення Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Орфей" до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Орфей» (далі позивач, ПП «Орфей») звернулося до суду із адміністративним позовом до Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі відповідача, Теребовлянський РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 відділення Бучацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДВС у Тернопільській області (далі - ОСОБА_4 відділення Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області) в якому просив зобовязати ОСОБА_4 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зняти арешт на все майно приватного підприємства "Орфей», який накладений постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36714378, виданої 12.04.2013 відділом державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції в Тернопільській області та №АА 410725 від 20.11.2006 виданої Державною виконавчою службою у Теребовлянському районі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 районний відділ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області безпідставно не знімає арешт з усього майна накладеного на підставі постанов від 12.04.2013 та 20.11.2006, а відтак своїми діями порушує охоронювані законом права та інтереси позивача. Зокрема представник позивача зазначив, що на даний час дане виконавче провадження завершене, виконавчий документ 27.11.2013 повернуто стягувачу. Також зазначено, що органами ДФС приймались рішення про списання безнадійного податкового боргу. Вважає, що державний виконавець при винесенні спірних рішень вийшов за межі наданих йому повноважень. Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав та зазначив, що на виконання у Теребовлянському РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області перебував виконавчий лист №2-а/1970/3731/12 виданий 25.01.2013 виданий Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ПП «Орфей» на користь Теребовлянського відділення Гусятинської МДПІ податкового боргу в сумі 166718,95 грн. державним виконавцем 27.11.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», станом на 31.10.2017 даний виконавчий лист на виконання у відділі не перебуває. Також повідомив, що інформації щодо підстав арешту нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 410725 від 20.11.2006 в Теребовлянському РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області відсутня. Крім цього зазначив, що зняти арешт з майна позивача на даний час не можливо, оскільки після повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчі дії не здійснюються.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача пояснила, що на підставі статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків органами ДФС приймались рішення про списання безнадійного податкового боргу.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Суд встановив, що 20.11.2012 Тернопільським окружним адміністративним судом у справі №2а-1970/3731/12 прийнято постанову, якою стягнуто з ПП «Орфей» податковий борг на загальну суму 166718,95 грн та видано виконавчий лист 25.01.2013 №2-а/1970/3731/12 (аркуш справи 21-23).

Державним виконавцем відділу ДВС Теребовлянського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП№36714378 по виконанню виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду №2а-1970/3731/12 від 25.01.2013 про стягнення з ПП «Орфей» 16718,95 грн податкового боргу на користь Гусятинської міжрайонної ДПІ Теребовлянського відділення.

По даному виконавчому провадженню державним виконавцем 12.04.2013 винесено постанову про арешт майна боржника ПП «Орфей» та оголошено заборону на його відчуження (аркуш справи 19).

Державним виконавцем 27.11.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №36714378, а саме, повернуто виконавчий лист №2а/1970/3731/12 від 25.01.2013 про стягнення з ПП «Орфей» податкового боргу в сумі 166718,95 грн на підставі п.2 ч.1 ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (аркуш справи 20).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Державною виконавчою службою у Теребовлянському районі 20.11.2006 серії АА №41025 винесено постанову про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони відчуження на підставі якої ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 22.11.2006 накладено арешт на все майно ПП «Орфей» (аркуш справи 16-17).

Начальником Теребовлянського відділення Гусятинської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 27.11.2015 про списання безнадійного податкового боргу ПП «Орфей» у сумі 70528,56 грн (аркуш справи 25).

Начальником Теребовлянського відділення Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 30.05.2016 про списання безнадійного податкового боргу ПП «Орфей» у сумі 35514,23 грн (аркуш справи 26).

Начальником Теребовлянського відділення Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 29.08.2016 про списання безнадійного податкового боргу ПП «Орфей» у сумі 17757,00 грн (аркуш справи 27).

Начальником Теребовлянського відділення Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 29.11.2016 про списання безнадійного податкового боргу ПП «Орфей» у сумі 28692,06 грн (аркуш справи 28).

Заступником начальника ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 29.05.2017 №336-17 про списання безнадійного податкового боргу ПП «Орфей» у сумі 37586,28 грн (аркуш справи 29).

Позивач не погоджуючись із арештом накладеним відповідачем на все майно, звернувся із даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на момент винесення спірних постанов) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно з п. 5 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (606-14 в редакції, що діяла на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа) «у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документи до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як випливає із матеріалів справи, виконавчий лист №2-а/1970/3731/12 виданий 25.01.2013 року Тернопільським окружним адміністративним судом, повернутий без виконання стягувачу, а податковий борг за цим виконавчим листом списаний стягувачем, як безнадійний, що підтверджується листом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29.09.2017 №6119/10/19-00-17-14/14249 (аркуш справи 24-29).

Також, судом встановлено, що інформація щодо підстав арешту нерухомого майна згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 410725 від 20.11.2006 в Теребовлянському РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не міститься та автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня (аркуш справи 30), судом не здобута.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необхідність зняти арешт на все майно ПП «Орфей».

Згідно з ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу наведеної норми, суд доходить висновку, що після повернення виконавчого документа стягувачеві або закінчення виконавчого провадження, виконавчі дії не здійснюються, а тому в даному випадку накладені державним виконавцем арешти на майно позивача не забезпечують мети виконавчого провадження і порушують права позивача.

Згідно з статтями 2 та 11 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення адміністративного позову суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати ОСОБА_4 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зняти арешт на все майно приватного підприємства "Орфей" (, вул.Грушевського, 53, м.Теребовля, Теребовлянський район, Тернопільська область), який накладений постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36714378, виданої 12.04.2013 відділом державної виконавчої служби Теребовлянського районного управління юстиції в Тернопільській області та №АА 410725 від 20.11.2006, виданої Державною виконавчою службою у Теребовлянському районі.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена та підписана 08.12.2017

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.