Справа № 804/4096/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 рокусправа № 804/4096/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому, просив:

визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №2147 від 22.05.2017 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

-визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 173 о/с від 23 травня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з 24 травня 2017 року.

-зобовязати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області з 24 травня 2017 року.

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову посилався на те, що його звільнення було проведено з порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема в період перебування на лікарняному.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку належним письмовим доказам, що містять у справі, зокрема вказує, що його звільнення зі служби та відкликання з відпустки відбулося за одним наказом, що неприпустимо, оскільки згоди на відкликання з відпустки він не надавав, крім того звільнення відбулося в період перебування на лікарняному, що є порушенням норм ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених в ній підстав, представники Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2017 наказом ГУНП № 173 о/с капітана поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 24.05.2017 року.

Підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції став наказ ГУНП від 22.05.2017 року № 2147 яким на останнього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підставою видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції став висновок службового розслідування від 22.05.2017, за фактом порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1

Службовим розслідуванням було встановлено порушення службової дисципліни ОСОБА_1 яке виразилось у недотриманні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у керуванні 06.05.2017 транспортним засобом без посвідчення водія, несправним зовнішнім світловим приладом, у відмові від проходження за допомогою спеціального технічного засобу перевірки стану алкогольного сп'яніння, а також у відмові від огляду лікарем закладу охорони здоров'я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріалами службового розслідування підтверджується, що 06.05.2017 о 01.00 під час несення служби екіпажем УПП у місті ОСОБА_2 було зупинено легковий автомобіль «Kia Cerato» н.з. АЕ 5436 ІС, під керуванням старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1, який рухався у темну пору доби з непрацюючою лівою фарою у режимі ближнього світла.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у темну пору доби, з непрацюючою лівою фарою у режимі ближнього світла, не маючи при собі посвідчення водія, а також факт його відмови від проходження перевірки за допомогою газоаналізатору «Alcotest 6810» і медичного огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується з відеоматеріалів з бодікамер поліцейських екіпажу № 313 інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП у місті ОСОБА_2 молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП у місті ОСОБА_2 старшого сержанта поліції ОСОБА_4.

Судом першої інстанції правильно встановлений характер спірних правовідносин, які виникли у зв'язку із проходженням Позивача на служби в поліції, яка відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» є державною службою особливого характеру і у розумінні пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України належить до публічної служби.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

28.12.2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №901-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким до набрання чинності Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», поширюється на поліцейських.

Так, статтею 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частина 1 статті 1 цього Статуту містить визначення поняття службової дисципліни, відповідно до якого це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом. Статтею 7 зазначеного Статуту визначені обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Пунктом 8 статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 цього Статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до пункту 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за порушення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

В статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі Інструкція).

Зазначена Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі-осіб РНС) у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС.

Інші начальники мають право призначати службове розслідування відносно осіб РНС, якщо Міністром внутрішніх справ України їм надано повноваження накладати на цих осіб РНС дисциплінарні стягнення.

Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

За зверненнями громадян, представників органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, у яких не міститься відомостей з ознаками кримінального правопорушення, службові розслідування, за наявності повноважень та правових підстав, можуть призначати начальники, яким вони адресовані, або начальники тих органів або підрозділів внутрішніх справ, структурних підрозділів МВС, ГУМВС, УМВС, до секретаріатів (канцелярій) яких вони надійшли.

Інші службові особи мають право в разі потреби звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктом 5.2 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Пунктом 5.3 Інструкції встановлено, що завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі по тексту - висновок службового розслідування).

Відповідно до пункту 5.4 Інструкції, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового і начальницького складу , яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Особа рядового і начальницького складу , стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 6.2 Інструкції встановлені наступні права та обов'язки виконавця (голови, членів комісії): виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема, викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Розділом VI Інструкції передбачено, що небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно зі ст. 17 Закону України поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Судом першої інстанції вірно звернуто увагу на той факт, що позивач не звертався із рапортом щодо ознайомлення з висновком службового розслідування, крім того останній був 25.05.2017 ознайомлений під підпис з наказом ГУНП від 22.05.2017 № 2147 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП».

Крім того позивач 11.05.2017 року надав письмові пояснення з приводу події, що відбулася 06 травня 2017 року.

Також колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2017 року по справі №212/2848/17 не спростовує підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 оскільки, підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни. Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Тобто відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2017 року у справі №212/2848/17 якою адміністративне провадження відносно останнього закрито, не є підставою для звільнення ОСОБА_1, від дисциплінарної відповідальності та ніяким чином не може ототожнюватись з відсутністю фактів порушення службової дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої було притягнуто ОСОБА_1, наказом ГУНП від 22.05.2017 року №2147.

Крім того постановою про накладення адміністративного стягнення серії АР № 770900 за ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів та за ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зазначена постанова оскаржена не була, що спростовує доводи позивача з приводу того що він не був за кермом автомобіля.

Крім того досліджені судом апеляційної інстанції відеоматеріали з бодікамер поліцейських екіпажу УПП у місті ОСОБА_2 також не спростовують факту знаходження позивача за кермом автомобіля на момент його зупинки.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В свою чергу, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Одночасно, передбачене частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 В з за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» став висновок службового розслідування, в саме: «Порушення службової дисципліни яке виразилось у недотримання вимог статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у керуванні 06.05.2017 транспортним засобом без посвідчення водія, несправним зовнішнім світловим приладом, у відмові від проходження за допомогою спеціального технічного засобу перевірки стану алкогольного сп'яніння, а також у відмові від огляду лікарем закладу охорони здоров'я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

Крім того частинами 1 та 2 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Матеріалами справи підтверджено перебування позивача на лікарняному в період з 22 травня 2017 року по 26 травня 2017 року., в той же час останній був звільнений зі служби 24 травня 2017 року, тобто в період тимчасової непрацездатності, а тому в даному випадку порушене право позивача підлягає захисту шляхом зміни дати звільнення, тобто після закінчення періоду непрацездатності, а саме з 27 травня 2017 року.

Звільнення позивача зі служби та відкликання з щорічної основної оплачуваної відпустки відбувалося за одним наказом від 23 травня 2017 року, що не заборонено законодавством, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують в цій частині факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Колегією суддів також зазначається, що наказ відповідача в частині відкликання позивача з щорічної основної оплачуваної відпустки не був предметом судового оскарження.

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені повно і правильно, але судом першої інстанцій невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне скасувати постанову та ухвалити нове рішення.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 173 о/с від 23 травня 2017 року в частині дати звільнення ОСОБА_1 скасувати.

Вважати ОСОБА_1 звільненим з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області з 27 травня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 06 грудня 2017 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник