Справа № 812/248/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року справа №812/248/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

при секретареві судового засідання Святодух О.Б.,

за участю представника позивача Лещенко К.М.,

представника відповідача Макаренко М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 р. у справі № 812/248/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (далі - позивач, ПАТ «Луганськтепловоз») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, ОВПпДФС), в якому просило, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 року № форми «ПС», яким за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) № 14060100» нараховані суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 грн., стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати (арк. справи 3-7).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року зазначений позов ПАТ «Луганськтепловоз» задоволений повністю, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОВПпДФС № від 14.11.2016 про застосування до ПАТ «Луганськтепловоз» штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11, ідентифікаційний код 39440996) на користь публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" (ідентифікаційний код 05763797, місцезнаходження: 93406, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок 52-Б) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (арк. справи 153-156).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі через надання неправильної правової оцінки обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався, зокрема, на законність камеральної перевірки позивача. Зазначив, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не розповсюджується на перевірки, які уповноважений проводити фіскальний орган. Крім того, ст.3 цього Закону стосується планових та позапланових перевірок, до яких камеральна перевірка не відноситься. Також судом не враховано, що звільнення від сплати штрафної санкції, застосування якої передбачено статтею 120 ПК України, відбувається у разі наявності рішення керівника контролюючого органу про продовження граничних строків подання податкової декларації. Надані позивачем сертифікати не містять у собі всіх відомостей, визначених п. 6.2 розділу 6 Регламенту (продовження граничних строків для подання саме яких податкових декларацій та за які періоди) (а.с. 161-162).

Від позивача надійшли письмові заперечення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін ( а. с. 194 - 198).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі, наполягала на її задоволенні.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухала суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідила матеріали справи за доводами апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПАТ «Луганськтепловоз» зареєстрований як юридична особа, , з 23.06.2015 місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б, до 23.06.2015 місцезнаходження юридичної особи зареєстровано за адресою: 91005, м. Луганськ, вул.Фрунзе, 107 ( а.с. 8-19).

До вересня 2016 року ПАТ «Луганськтепловоз» перебувало на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ у м. Луганську)

На теперішній час позивач перебуває на обліку в Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

19 грудня 2014 ПАТ «Луганськтепловоз» звернулося до керівника комісії з реорганізації Податкової служби Міжрегіонального головного управління Міндоходів - центрального офісу з обслуговування великих платників податків з заявою про продовження граничних строків подання податкових декларацій з податку на додану вартість за податкові періоди липень - листопад 2014 року. Заява обґрунтована тим, що ПАТ «Луганськтепловоз» знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107, тобто, на території проведення антитерористичної операції, у зв'язку з чим для заявника настали форс-мажорні обставини, настання яких підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України, копію сертифікату додано до заяви (арк. справи 44).

Сертифікатами (висновками) № 1477 та № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11.11.2014 (вих. № 4667/05-4 та № 4673/05-4) відповідно до п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили ПАТ «Луганськтепловоз» (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01.07.2014 при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації, а також зазначено, що на момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (арк. справи 36-37).

Центральним офісом з обслуговування великих платників листом від 15.01.2017 вих.№896/10/28-10-11-2-21 на заяви позивача роз'яснено порядок застосування п. 102.6 статті 102 ПК України та інших норм чинного законодавства та вказано, що порушене позивачем питання потребує більш детального розгляду, внаслідок чого направлено запит до ДФС України щодо надання роз'яснень, після отримання яких буде надано додаткову відповідь (арк. справи 40).

Позивач листом від 27.01.2015 року просив СДПІ у м. Луганську, оскільки раніше подавались до Центрального офісу з обслуговування великих платників заяви про продовження граничних термінів подання податкової звітності через настання обставин непереборної сили, у тому числі і щодо подання податкових декларацій з податку на додану вартість, але відповіді не отримано, повторно надати відповіді на перелічені звернення (арк. справи 43).

5 березня 2015 року позивач звернувся до СДПІ у м. Луганську з листом №001/127 в якому повідомив податковий орган про свої попередні звернення, у тому числі про направлення 19.12.2014 заяви про продовження граничних строків подання податкових декларацій з податку на додану вартість та просив прийняти рішення за зазначеними у листі заявами (арк. справи 38-39).

СДПІ у м. Луганську листом від 17.03.2015 за № 696/10/28-05-19 зазначило, що згідно п. 8 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1044, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», питання щодо поширення на ПАТ «Луганськтепловоз» дії п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України та продовження граничного строку для подання податкової звітності може бути розглянуто не раніше ніж протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин непереборної сили, у разі подання заяви та документального підтвердження відповідно до Порядку (арк. справи 41-42).

Позивачем було складено податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року з додатками (арк. справи 73-91).

Відповідно до квитанцій № 1 та 2, зазначена податкова декларація фактично подана позивачем до СДПІ у м. Луганську лише 01.04.2015 року, та зареєстрована № , при граничному терміні подання - 20.08.2014 року (арк. справи 92-93).

31 жовтня 2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС проведена камеральна перевірка податкової декларації з податку на додану вартість ПАТ «Луганськтепловоз» за липень 2014 року від 01.04.2015 року № .

За результатами перевірки складено акт від 31.10.2016 № 78/28-05-40/05763797. Зі змісту акту встановлено, що при перевірці використано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року та бази даних ДФС. Актом встановлено несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року, відповідальність платника передбачена абз. 2 п. 120.1 ст. 120 розділу II Податкового кодексу України, а саме платником вчинено ті самі дії, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 31.10.2016 № , складеним на підставі акту камеральної перевірки даних, задекларованих у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України ПАТ «Луганськтепловоз» за липень 2014 року № 37/28-05-40/05763797 від 13.10.2016 (а.с. 21-23).

Позивачем на адресу податкового органу (СДПІ з ОВС у м. Луганську) на акт перевірки направлені заперечення, за результатами розгляду яких висновки акту залишені без змін (а.с. 24-31).

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення, яким на підставі акту перевірки від 31.10.2016 року № 78/28-05-40/05763797, за даними інформаційних баз контролюючого органу (Єдиного реєстру акцизних накладних), яким встановлено порушення пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст.120 ПК України до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (а.с. 20).

Позивач не погодився з прийнятим податковим повідомленням-рішенням і звернувся до податкового органу (СДПІ з ОВС у м. Луганську) зі скаргою від 18.11.2016 року, яка рішенням офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 26.01.2017 №4657/10/218-10-10-4-33, залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с. 32-35).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність податкового повідомлення - рішення від 14.11.2016 року № , яким позивачу нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 грн.

Згідно з нормами п. 49.2 ст.49 ПК України (далі ПК України, у редакції, чинній на час проведення перевірки), платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкові декларації подаються за базовий звітний період що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця ( п.п. 49.18.1 п.49.18. ст.49 ПК України).

Згідно з п.120.1 статті 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Позивач не заперечує наявність порушення строків подання податкової декларації з податку на додану вартість підприємства за липень 2014 рік (граничний строк подання 20.08.2014 року, дата фактичного подання 01.04.2015). За спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1020 грн.

Проте, згідно з нормами п.75.1 ст.75 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За підпунктом 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Пунктом 76.1 ст.76 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За змістом п.200.10 ст.200 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки), протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Отже, камеральна перевірка щодо даних податкової декларації ПДВ проводиться протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання декларації.

Відповідно до матеріалів справи, 01.04.2015 року позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року, з граничним терміном подання 20.08.2014 року. Камеральна перевірка проведена відповідачем лише 31 жовтня 2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення відповідачем при проведенні камеральної перевірки вимог пункту 200.10 статті 200 ПК України.

Колегія суддів також зазначає, що фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності, перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами. Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки. Також, Податковим кодексом України визначено виключний перелік даних на підставі яких проводиться така перевірка (даних у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до акту, під час проведення камеральної перевірки відповідачем було використано не лише податкову звітність, а й використані бази даних ДФС (Міністерства доходів України), а в спірному рішенні зазначено данні інформаційних баз контролюючого органу (Єдиного реєстру акцизних накладних), які не зазначені, як джерело перевірки, що суперечить нормам п.75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Також, колегія суддів зазначає наступне.

2 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669, який набув чинності 15 жовтня 2014 року. Цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону №1669 встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи зі змісту зазначеної норми - датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду цієї справи, антитерористична операція, не закінчилася.

Відповідно до матеріалів справи, позивач на дату граничного подання податкової декларації за липень 2014 рік та до 23.06.2015 був зареєстрований як юридична особа за адресою: 91005, м. Луганськ, вул..Фрунзе, 107, з 23.06.2015 зареєстрований за адресою: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 52-Б ( а.с. 8-19).

30 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з яким до зазначених населених пунктів належало м. Луганськ та м. Сєвєродонецьк.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 30 жовтня 2014 року № 1053 та від 05 листопада 2014 року № 1079» м. Луганськ та м. Сєвєродонецьк, також віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Стаття 10 Закону № 1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Колегія суддів зазначає, що вказана стаття не визначає перелік зобов'язань за невиконання або неналежне виконання яких особа звільняється від відповідальності.

Разом з цим, Закон № 1669 спрямований на забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Суд вважає, що термін "відповідальність" необхідно розуміти, як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Отже, вказана стаття Закону №1669 передбачає наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили (форс-мажору) для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, зокрема, суб'єктами господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Сертифікатами Торгово-промислової палати України №1477 та 1478 від 11.11.2014 про настання обставин непереборної сили, засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01.07.2014 при здійсненні господарської діяльності на території м. Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації. У сертифікаті також зазначено, що на момент його видачі Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. (а.с. 36-37).

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи податкового органу, що сертифікати не містять у собі всіх відомостей, визначених п. 6.2 розділу 6 Регламенту, оскільки сертифікати були видані до 18.12.2014 року, тобто до внесення змін до Регламенту ТПП щодо засвідчення форс-мажорних обставин за кожним конкретним видом зобов'язань.

Слід зазначити, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою на підстав п.102.6 статті 102 ПК України та Порядку № 1044 про продовження граничних строків подання податкової звітності до яких було надано сертифікат про настання обставин непереборної сили (форс-мажору), проте відповідачем в порушення вимог Податкового кодексу України відповідне рішення не приймалось, а лише надано письмова відповідь.

Крім того, позивач на час настання граничного строку подання податкової декларації був зареєстрований та перебував на території непідконтрольній українській владі, що також вказує на відсутність можливості належним чином виконати свої зобов'язання своєчасно подати декларацію.

На підставі встановлених обставин та наведених норм законів, якими регулюються спірні відносини в їх сукупності, виходячи з принципу верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції спір за суттю вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Ухвалу в повному обсязі складено 6 грудня 2017 року.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст.206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 р. у справі № 812/248/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Л.В.Ястребова