Справа № 816/803/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/803/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі у травні 2017 року звернулись до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3, Полтавської районної державної нотаріальної контори про зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 25.05.2017, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017, у межах даного провадження суд розглядає вимоги про:

зобов'язання Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, начальника управління ОСОБА_3 привести місцеву документацію у відповідність з чинним законодавством України;

здійснювати нотаріальну діяльність по оформленню прав власності і державну реєстрацію прав власності мешканців села Падалки (Біологічного) в селі Падалки Полтавського району Полтавської області.

В обґрунтування даних вимог позивачі стверджували про те, що відповідачами порушено їх право на прийняття спадщини, оскільки нотаріусами реєстрація права власності на нерухоме майно, розташоване у с. Падалки Полтавського району Полтавської області, проводиться із зазначенням місця розташування такого майна у с. Біологічному Полтавського району Полтавської області.

Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області позов не визнало, у наданих до суду письмових запереченнях представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому зазначили, що вчинення нотаріальних дій в Україні здійснюється державними та приватними нотаріусами, а також уповноваженими посадовими особами органів місцевого самоврядування. Крім того, наголошували на тому, що Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області не уповноважене на прийняття рішень про перейменування населених пунктів.

У судове засідання 21.11.2017 зявився представник відповідача, позивачі надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність потреби заслухати у судовому засіданні свідка чи експерта, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є спадкоємцем померлої 14.05.2007 ОСОБА_4, яка проживала у с. Падалки (Біологічному) Полтавського району Полтавської області /а.с. 28 - зворот, 29/.

18.05.2017 позивачі звернулись до начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 із заявою, у якій просили вжити заходів щодо видачі нотаріусами Полтавської районної державної нотаріальної контори свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_4 ОСОБА_5 Т.М. /а.с. 52-53/.

Листом від 16.06.2017 вих. №Б-565/2/4043 Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області повідомило позивачів про те, що нотаріальна діяльність з оформлення прав власності, спадкових прав на території Полтавського району Полтавської області здійснюється державними нотаріусами Полтавської районної державної нотаріальної контори, а також приватними нотаріусами Полтавського районного нотаріального округу. Також повідомлено, що питання про перейменування населених пунктів та складення відповідної документації не відноситься до повноважень Головного територіального управління юстиції у Полтавській області /а.с. 135/.

Передумовою для звернення до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а в подальшому - до суду, є переконання позивачів про те, що державні нотаріуси Полтавської районної державної нотаріальної контори безпідставно відмовляють у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 від 26.11.1992, що посвідчений секретарем Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області /а.с. 29/. При цьому позивачі наполягають на тому, що спадкове майно фактично розташоване у селі Падалки Полтавського району Полтавської області, яке без належних на те підстав зазначається як село Біологічне.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

За змістом статті 1 Закону України від 02.09.1993 №3245-ХІІ "Про нотаріат" вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

В силу положень пунктів 2, 3 частини першої статті 34 названого Закону, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з частинами першою, другою статті 42 згаданого Закону, нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Так, частинами першою, третьою, п'ятою статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом зі змісту листа виконавчого комітету Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25.04.2017 вих. №02-31/1515 /а.с. 31/, ОСОБА_2 приступила до управління спадковим майном в шестимісячний строк шляхом постійного проживання без реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За таких обставин, беручи до уваги те, що на момент смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 проживала разом з нею без реєстрації, відповідний факт з метою прийняття спадщини належить встановити у судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачі неодноразово звертались до Полтавської державної нотаріальної контори з питань отримання свідоцтва про спадщину, про що їм завідуючою нотаріальної контори надані роз'яснення з питання оформлення спадщини.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону України "Про нотаріат", контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Так само, підпунктом 4.37 пункту 4 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за №759/19497, визначено, що Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу установ нотаріату, перевіряє їх діяльність і вживає заходів до її поліпшення, здійснює керівництво державними нотаріальними конторами та перевірку організації нотаріальної діяльності державних, приватних нотаріусів та уповноважених на це посадових осіб органу місцевого самоврядування, контролює дотримання нотаріусами, уповноваженими особами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства.

Судом встановлено, що у ході розгляду звернення позивачів від 18.05.2017 Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області від завідувача Полтавською районною державною нотаріальною конторою витребувано пояснення та зясовано, що за даними Спадкового реєстру, Книги обліку і реєстрації спадкових справ спадкова справа на майно померлої 14.05.2007 ОСОБА_4 у державній нотаріальній конторі не заводилася.

Частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину є вчинення спадкоємцем фактичних дій щодо прийняття спадщини.

А оскільки ОСОБА_2 наразі не прийняла спадщину від померлої 14.05.2007 ОСОБА_4, підстави для видачі їй свідоцтва про спадщину відсутні.

За таких обставин, суд зауважує, що позивачами обрано невірний спосіб захисту порушеного права, адже, з огляду на встановлені вище фактичні обставини справи, ОСОБА_2 не прийняла спадщину від ОСОБА_4, у зв'язку з чим відсутні підстави для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину та реєстрації прав на спадкове нерухоме майно.

Стосовно тверджень позивачів про те, що відповідачами безпідставно проводиться реєстрація речових прав на нерухоме майно, розташоване у селі Падалки Полтавського району Полтавської області, із зазначенням назви села "Біологічне", суд зазначає таке.

Дійсно, на час розгляду справи у суді питання назви населеного пункту Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області "Падалки" остаточно не урегульовано, а у офіційному документообігу назва населеного пункту вказується як "Біологічне".

Однак, суд зауважує, що перейменування населених пунктів не відноситься до повноважень Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, адже відповідно до статті 7 Закону України "Про географічні назви" найменування та перейменування географічних об'єктів у межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог цього Закону здійснюють: Верховна ОСОБА_6 України - щодо найменування та перейменування одиниць адміністративно-територіального устрою України (шляхом внесення змін до Конституції України), населених пунктів і районів, а також географічних об'єктів, створених за рішеннями Верховної ОСОБА_6 України.

Судом встановлено, що на розгляді у ОСОБА_6 України перебуває проект Постанови про перейменування села Падалки Полтавського району Полтавської області, реєстраційний номер від 08.09.2017 №7099, яким запропоновано перейменувати село Падалки у село Біологічне.

До того ж, суд зауважує, що у заповіті ОСОБА_4 від 28.11.1992 зазначено, що вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 29/.

З урахуванням наведеного, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Так, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачами у ході судового розгляду справи не доведено, а судом не виявлено наявності у спірних відносинах порушених прав ОСОБА_2, ОСОБА_1 рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів.

За таких обставин, зважаючи на наявність у позивачів гарантованого Конституцією України права на звернення до суду, суд розглянув дану справу по суті.

Разом з цим, з огляду на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивачі від сплати судового збору звільнені ухвалою суду від 06.11.2017, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба