Справа № 813/6168/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року справа № 813/6168/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерному товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії, -

Встановив:

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3В.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерному товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 (далі відповідач, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4В.), в якому просить суд:

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерному товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КВ 624050, виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області) до переліку вкладників ПАТ Дельта Банк стосовно здійснення останній виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 11.02.2015 № 007-13531-110215 в національній валюті України в розмірі 195000,00 грн.

Позовні вимог вмотивовані тим, що між позивачем 11 лютого 2015 року та ПАТ Дельта Банк укладено договір банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у гривнях № 007-13531-110215 (далі Договору банківського вкладу (депозиту)), відповідно до умов якого сума вкладу становить 195000,00 грн., який залучається з моменту зарахування вкладу на рахунок по 25.02.2016 включно. Позивач зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 Про віднесення ПАТ Дельта Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 Про впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк, відповідно до якого 03.03.2015 впроваджено тимчасову адміністрацію. Як зазначив позивач з 08 жовтня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату коштів вкладникам АТ Дельта Банк, однак листом № 8821/1452 від 23.09.2015 позивача було повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту), посилаючись на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач стверджує, що відповідач не навів підстав для визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту), оскільки на момент укладення такого Договору, банк не було визнано неплатоспроможним, тому позивачем дотримано вимоги цивільного законодавства щодо можливості перерахування на вкладний рахунок коштів від інших осіб. Посилаються на норми статей 26, 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та статті 1058-1062 Цивільного кодексу України та зазначає, що усі дії щодо перерахування та зарахування грошових коштів на його вкладний рахунок вчинені банком на вимогу та від імені вкладника виключно на підставі норм ЦК України та укладених договорів. Окрім того, позивач зазначив, що факт надходження коштів на рахунок позивача шляхом переказу з рахунку іншого клієнта ОСОБА_5, не надає достатніх підстав вважати таку операцію нікчемною, оскільки можливість внесення депозиту саме таким шляхом узгоджена позивачем і ПАТ «Дельта Банк». З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач не надав доказів на підтвердження нікчемності зазначеного правочину, оскільки умови договору банківського вкладу (депозиту) є типовими, та з них не вбачається, які саме пільги або переваги отримала (могла би отримати) позивач. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві та додаткових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, подав письмове заперечення на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначив, що не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства з наступних підстав. Відповідач зазначив, що комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ Дельта Банк було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між АТ Дельта Банк та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 включно. Так, у Додатку № 1 до Протоколу від 15.09.2015 наведено перелік договорів укладених між ОСОБА_5 та фізичними особами після 16.01.2015, які є нікчемними з підстав, передбачених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Як зазначив відповідач, серед вказаних договорів у Додатку № 1 міститься і Договір банківського вкладу (депозиту) № 007-13531-110215 від 11.02.2015, укладений між АТ Дельта Банк та ОСОБА_3В, кошти по якому були перераховані кредитором ОСОБА_5 ОСОБА_6. Як стверджує відповідач ОСОБА_7 Правління НБУ № 692 від 30.10.2014 було обмежено діяльність банку, зокрема, щодо проведення операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, Договір банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у гривнях № 007-13531-110215 від 11 лютого 2015 року укладений між позивачем та ПАТ Дельта Банк у період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 „Про віднесення ПАТ „Дельта Банк" до категорії проблемних", відповідно до якої зупинено відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в АТ „Дельта Банк". Водночас відповідач вказує на те, що пунктом 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ „Дельта Банк", затверджених ОСОБА_2 Директорів АТ „Дельта Банк" 20 березня 2013 року, визначено заборону на зарахування на вкладний (депозитний) рахунок вкладника коштів від третіх осіб (не сторін за договором), а пунктом 5.5 зазначено, що зарахування/внесення вкладу на рахунок має здійснити вкладник. Однак, як зазначив відповідач, позивач не надав доказів внесення готівки ним особисто (квитанції), натомість наявним у матеріалах справи платіжним доручення підтверджується здійснення переказу коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, а саме ОСОБА_6, що свідчить про порушення умови Договору банківського вкладу (депозиту), яким передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в ОСОБА_5, або готівкою через касу ОСОБА_5. За викладених обставин просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доводи представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилається як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив такі правовідносини.

11 лютого 2015 року між АТ Дельта Банк та ОСОБА_3 укладено договір № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) Зростаючий у гривнях (далі - Договір банківського вкладу (депозиту)), відповідно до умов якого сума вкладу складає 195000,00 (сто девяносто пять тисяч гривень 00 копійок).

Пунктами 1.3 та 1.4 вказаного Договір банківського вкладу (депозиту) визначено, що вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п.1.6 цього договору, та по 25 лютого 2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 13 процентних річних. Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем внесення Вкладу на Рахунок, до дня, який передує його поверненню або списанню з Рахунку з інших підстав. Нарахування процентів на Вклад здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (14) в останній робочий день цього періоду.

Згідно з п.1.6 договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 3264; зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в ОСОБА_5, або готівкою через касу ОСОБА_5 в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору, Вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу, цей договір вважається таким, що не був укладений (пункт 1.8 Договору банківського вкладу (депозиту)).

11 лютого 2015 року на вкладний рахунок № НОМЕР_1 (бенефіціар ОСОБА_3В.) переказано кошти у сумі 195000,00 грн. з рахунку 3509 від ОСОБА_6, що підтверджується копією платіжного доручення № 45749816 з відміткою АТ „Дельта Банк від 11 лютого 2015 року.

30.10.2014 постановою Національного банку України № 692/БТ „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії проблемних", було прийнято рішення про віднесення АТ „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, ОСОБА_5 було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності ОСОБА_7, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

ОСОБА_7 Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року АТ „Дельта Банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

ОСОБА_8 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року розпочато процедуру виведення АТ „Дельта Банк з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Так, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року внесено зміни до рішення № 51 від 02 березня 2015 року щодо строків запровадження в АТ „Дельта Банк тимчасової адміністрації та вирішено запровадити таку строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

ОСОБА_8 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03 серпня 2015 року продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації в АТ „Дельта Банк по 02 жовтня 2015 року включно.

Правлінням Національного банку України 02 жовтня 2015 року винесено ОСОБА_7 № 664 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ „Дельта Банк.

На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочала процедуру ліквідації АТ „Дельта Банк та призначила уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Дельта Банк ОСОБА_4 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ „Дельта Банк від 15 вересня 2015 року затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього протоколу.

Згідно з витягом з Реєстру договорів за порядковим № 1550 у Додатку № 1 включено також договір № 007-13531-110215 від 11 лютого 2015 року на суму 195000,00 грн. на ОСОБА_3

16 вересня 2015 року тимчасовою адміністрацією АТ „Дельта Банк видано наказ № 813 „Щодо заходів, повязаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями.

23 вересня 2015 року представник АТ „Дельта Банк ОСОБА_9 направила ОСОБА_3 повідомлення № 8821/1452 про нікчемність договору № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) від 11 лютого 2015 року на підставі п. 7 ч. 3 ст.38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ст. 216 Цивільного кодексу України, укладеного між АТ „Дельта Банк та ОСОБА_3

ОСОБА_3 у жовтні 2015 року звернулась до відповідача із заявою, в якій просила повідомити її про причини відсутності в реєстрах та включити до переліку (реєстру) вкладників АТ „Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом. Однак, відповіді на вказану заяву позивач не отримала.

З огляду на те, що ОСОБА_3 не включено до переліку вкладників ПАТ Дельта Банк, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 № 4452-VI.

Так, Закон України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно із статтею 26 Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вкладник - фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч.3 ст.2 вказаного Закону, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр або „Голос України та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. Відповідно до п.п. 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у п.п.2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як зазначено в частині 2 статті 38 Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За змістом частини 3 статті 38 Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, у розпорядчому рішенні належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним.

Як встановив суд протоколом засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ „Дельта Банк від 15 вересня 2015 року затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, перелік яких міститься у Додатку № 1 до цього протоколу.

Згідно з витягом з Реєстру договорів за порядковим № 1550 у Додатку № 1 включено також договір № 007-13531-110215 від 11 лютого 2015 року на суму 195000,00 грн. на ОСОБА_3

Так, п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Пунктом 10.7. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою ОСОБА_7 правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, фізична особа може відкрити вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи шляхом укладення договору банківського вкладу за умови пред'явлення особою, яка відкриває рахунок, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Якщо ця особа є резидентом, вона додатково має пред'явити документ, виданий контролюючим органом, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичний осіб - платників податків.

На підставі цих документів уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію фізичної особи, яка відкриває рахунок. В такому випадку, договір банківського вкладу на користь третьої особи укладається між банком та особою, яка вносить кошти, а в договорі банківського вкладу зазначається на користь кого укладений договір.

Пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк", затверджених ОСОБА_8 директорів АТ „Дельта Банк" Протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Відповідно до п.2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої ОСОБА_7 правління НБУ від 1 червня 2011 року № 174. банк (філія, відділення) зобов'язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Як встановив суд та не заперечується сторонами, операції щодо зарахування вкладу (депозиту) по договору № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) Зростаючий від 11.02.2015 здійснювалися шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_6 на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_3

Отже, з наведеного слідує, що зазначені операції по договору здійснювалися шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи на вкладні (депозитні) рахунки іншої фізичної особи в період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 „Про віднесення ПАТ „Дельта Банк" до категорії проблемних", відповідно до якої було прийнято рішення про віднесення АТ „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, ОСОБА_5 було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності ОСОБА_7, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Водночас, суд відмічає, що у п. 1.8 договору № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) Зростаючий від 11.02.2015 встановлено, що зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в ОСОБА_5, або готівкою через касу ОСОБА_5.

Втім, як встановив суд, ОСОБА_3 як вкладник згідно вказаного Договору кошти не вносила на рахунок, а зарахування Вкладу було здійснено шляхом переказу коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, а саме ОСОБА_6

Окрім цього, позивач не надав суду доказів внесення готівки ним особисто (квитанції), натомість наявним у матеріалах справи платіжним доручення підтверджується здійснення переказу коштів на депозитний рахунок позивача від третьої особи, що свідчить про порушення умови Договору банківського вкладу (депозиту), якими передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в ОСОБА_5, або готівкою через касу ОСОБА_5.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що факт надходження коштів на рахунок позивача шляхом переказу з рахунку іншого клієнта ОСОБА_5, не надає достатніх підстав вважати таку операцію нікчемною, оскільки пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ „Дельта Банк" зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається.

Вказані доводи позивача також спростовуються пунктом 1.8 договору № 007-13531-110215 банківського вкладу (депозиту) Зростаючий від 11.02.2015, оскільки зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в ОСОБА_5, або готівкою через касу ОСОБА_5, а відтак зарахування коштів від третьої особи на рахунок Вкладника є порушенням вказаного договору.

Таким чином, даючи правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ Дельта Банк ОСОБА_4 для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду у справі № К/800/25724/16 від 12.09.2017, в якій колегія суддів зазначила, що перерахування третьою особою грошових коштів, які обліковувалися на його власному рахунку, відкритому у ПАТ „Дельта Банк", на рахунок вкладника - ОСОБА_1 фактично порушує умови Договору банківського вкладу (депозиту) № 002-13115-170115 від 17 січня 2015 року та вимоги чинного законодавства, отже відповідачем правомірно визнано нікчемним договір, укладений 17 січня 2015 року між публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та ОСОБА_1 за № 002-13115-170115 банківського вкладу (депозиту) відповідно до п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є не обґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 24, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ОСОБА_7:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

ОСОБА_7 набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 11.12.2017.

Суддя Р.М. Брильовський