Справа № 334/3681/17(2-а/334/411/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2017 року справа № 334/3681/17(2-а/334/411/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2017 року у справі №334/3681/17 (2а/334/411/17) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

09 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії протиправними, зобовязати відповідача відновити виплату їй пенсії з моменту припинення, тобто з грудня 2016 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з лютого 2013 року позивач здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія № та пенсійним посвідченням №, яке видано Пенсійним фондом України. У 2015 році змушена була залишити своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та переміститися до м. Запоріжжя, факт її внутрішнього переміщення потверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 03 серпня 2015 року виданою УПСЗН Запорізької міської ради по Ленінському району. В листопаді 2016 року відповідач припинив виплату пенсії позивача згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО Запорізької міської ради по Дніпровському району. Позивач вважає таке припинення виплати пенсії протиправним, оскільки право на отримання пенсії не залежить від перебування особи в Україні або за її межами, також зазначає, що припинення виплати пенсії порушує її законні права та інтереси на отримання заробленої пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії протиправними, зобовязано відповідача відновити позивачу виплату пенсії з моменту припинення, тобто з грудня 2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що довідку позивача як внутрішньо переміщеної особи від 03 серпня 2015 року скасовано, тому на підставі п. 12 Порядку здійснення контролю за проведення виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування виплату пенсії позивачу було припинено.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, має право на пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серія № та пенсійним посвідченням №, яке видано Пенсійним фондом України.

У 2014 році ОСОБА_1 залишила своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та перемістилася до м. Запоріжжя, що потверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 03 серпня 2015 року виданою УПСЗН Запорізької міської ради по Ленінському району.

ОСОБА_1 з 01.11.2014 року перебуває на обліку у Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалася з 01.11.2014 року по 01.12.2016 року, а з 01 грудня 2016 року їй припинено виплату пенсії.

16.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про надання інформації стосовно припинення виплати їй пенсії та просивла поновити виплату пенсії.

26 травня 2017 року Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя своїм листом №84/Г-9 повідомило позивача, що згідно листа управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському районі Запорізької міської ради від 18.05.2017 №07-06/407 довідка позивача про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 03.08.2015 р. № скасована. Та 19.05.2017 року комісією з питань призначення (відновлення/припинення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Запорізької міської ради по Дніпровському району прийнято рішення відмовити у поновленні виплати пенсії у звязку з скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Вважаючи дій відповідача з приводу припинення виплати їй пенсії протиправними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було безпідставно зупинено виплату пенсії, тому пенсію слід поновити з моменту її зупинення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії припиняється за рішенням пенсійного органу або за рішенням суду в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1, 4, 7, 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону. Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, повернулася до покинутого місця постійного проживання. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом 2 пунктом 3 частиною 2 статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Отже, стаття 12 зазначеного Закону містить вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, так, відповідно до пункту 3, абзацу восьмого частини 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, повернулася до покинутого місця постійного проживання. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим п.3 ч.2 ст.9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до п.3 ч.1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа зобов'язана: повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду.

На підставі листа від 18.05.2017 року за №07-08/4075 управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району довідка позивача від 03.08.2015 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення скасована.

Крім того, згідно протоколу №20 від 19.05.2017 року засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених особам була припинена соціальна виплата позивачу, зокрема, у звязку не підтвердженням факту проживання позивача в м. Запоріжжя, що підтверджується актом обстеження місця проживання.

Згідно пункту 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських обєднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

В силу пункту 12 зазначеного Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до пп.4 п.12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. (п.18 Порядку).

Згідно пункту 19 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування спори, що виникають внаслідок розгляду питань щодо поновлення або припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішуються у судовому порядку.

Встановлено, що матеріали справи не містять, а в ході розгляду справи не заперечується сторонами, що скасування довідки від 03 серпня 2015 року позивачем у встановленому порядку не оскаржувалось.

Крім того, на підставі викладених норм Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Порядку №365, колегія суддів доходить висновку, що своє право на пенсійне забезпечення внутрішньо переміщена особа може реалізувати шляхом одержання у встановленому порядку довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. Викладеними нормами передбачено, як процедуру одержання довідки, так і підстави для її скасування.

Отже, відповідачем не було порушено пункту 5 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", оскільки припиняючи виплату пенсії позивачу, він керувався положеннями Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2017 року у справі №334/3681/17 (2а/334/411/17) скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій сторонам у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук