Справа № 815/5614/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5614/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення та стягнення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року у сумі 16660,95 грн., визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо відмови у виплаті грошової допомоги при звільненні у повній сумі та стягнення недоотриманої частини зазначеної допомоги у сумі 27914,77 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року у сумі 16660,95 грн.;

визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в виплаті грошової допомоги при звільненні у повній сумі ОСОБА_1 ;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) недоотриману частину зазначеної допомоги у сумі 27914,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні позивача з військової служби Військовою частиною НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України не виплачено йому індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року в сумі 16660,95 грн., чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Також позивач зазначив, що при звільненні з військової служби у запас йому відповідно до ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» нараховано та виплачено грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % за 13 календарних років служби у сумі 46524,60 грн. Однак, на думку позивача, вихідна допомога виплачена у меншому розмірі, ніж визначено законодавством, оскільки розрахунок та виплату грошового забезпечення здійснено без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 %, яку було введено постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010р.

Від відповідача надійшли письмові заперечення (а.с. 30-31), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до Роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016р. № 248/3/9/1/2, пунктом 7 якого передбачено індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Також, на думку відповідача, протиправною є вимога про визнання дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги при звільненні у повному обсязі, до якої не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010р., не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується та виплачується одноразова грошова допомога на підставі п.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач вважає, що вказана винагорода має окремий, особливий, разовий вираз виплати та виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення, а виплата вказаної винагороди здійснюється залежно від порядку та умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, та відповідно не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Зазначена правова позиція, на переконання відповідача, узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 05.11.2013р. у справі № 21-210а13, від 30.09.2014р. у справі № 21-297а14, від 03.03.2015р. у справі № 21-32а15.

До судового засідання 01.12.2017р. з`явився представник відповідача, позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно.

21.11.2017р. (вх. № ЕП/4643/17) від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 47).

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у зв`язку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 120 від 12.07.2017р. (по особовому складу) відповідно до ч.8 с. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» майора ОСОБА_1 , заступника начальника комендатури по роботі з особовим складом 56 комендатури охорони та обслуговування звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких скінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) (а.с. 13).

При звільненні з військової служби позивачу нарахована грошова допомога у розмірі 50 % за 13 календарних років служби у сумі 46524,60 грн. (а.с. 24).

При цьому під час звільнення з військової служби позивачу не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016р. по червень 2017р., що підтверджується довідками про розмір та складові грошового забезпечення, з якого розраховано грошову допомогу при звільненні з військової служби (а.с. 23, 49-52).

23.08.2017р. (вх. №2115/17) позивач письмово звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та провести доплату грошової допомоги при звільненні з військової служби в сумі 27914,76 грн.; здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення в період з січня по червень 2017р. в сумі 16660,95 грн. (а.с.10-11).

06.09.2017р. (вих. № 1513) за результатами розгляду вказаної заяви відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до п. 38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008р., позивачу нараховано та виплачено грошову допомогу при звільненні з розрахунку за 15 календарних років служби у сумі 53347,50 грн. Проте, з урахуванням п.38.6 вказаного наказу, п. 8 Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 595 від 15.11.2010р., винагорода не включається до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, відтак щомісячна додаткова грошова винагорода при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається. Щодо виплати індексації грошового забезпечення повідомлено, що відповідно до листа директора Департаменту фінансів від 04.01.2016р. № 248/3/9/2, у зв`язку з внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003р. індексація грошового забезпечення не нараховується до окремого роз`яснення (а.с. 12).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру:, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Аналогічно, у п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 р., прямо зазначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, вищезазначеними нормами чинного законодавства передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, відтак саме вказаними нормами мав керуватись відповідач, в зв`язку з чим, суд вважає необґрунтованими посилання на Роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016р. № 248/3/9/1/2.

З наведених норм вбачається, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації, порядок якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 р. Особливості щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців роз`яснені листом Міністерства соціальної політики України №152/10/136-13 від 20 серпня 2013 р.

В матеріалах справи міститься довідка про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2014-2017р.р., відповідно до якої визначено суму нарахування належної до виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 16660,95 грн. (а.с.20). Проте, зі місту вказаної довідки вбачається, що сума індексації за період з січня 2016 року по червень 2017 року є меншою, ніж 16660,95 грн. Відповідач, зазначивши, що вказану у цій довідці визначено помилково, надав до суду нову довідку.

Так, згідно довідки від 22.11.2017р. (вих. № 360) про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2014-2017р.р. вбачається, що сума нарахованої та належної до виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року становить 6468,07 грн. (а.с. 49-52).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року суперечить нормам чинного законодавства України та є протиправною, а позивачу належить до виплати сума індексації грошового забезпечення у розмірі 6468,07грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в виплаті грошової допомоги при звільненні у повній сумі ОСОБА_1 ; стягнення недоотриманої частини зазначеної допомоги у сумі 27 914,77 грн., суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 147 від 01.08.2017р., майор ОСОБА_1 , заступник командира по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 ( звільнений наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 120 від 12.07.2017р. у запас) вважається таким, що справи та посаду здав 01.08.2017р. та вибув для постановки на військовий облік до Пирятинського РВК Полтавської області, з 01.08.2017р. виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 14-15).

Вказаним наказом зобов`язано виплатити позивачу щомісячну премію у розмірі 450 % за особистий внесок у загальні результати служби, надбавку за виконання особливо важливих завдань з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років у розмірі 50 %, додаткову грошову допомогу в розмірі 60 % за 01.08.2017р. згідно вимог чинного законодавства.

При цьому, до грошової допомоги позивача при звільненні відповідачем не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».

У зв`язку із наведеним, позивач при зверненні до відповідача від 23.08.2017р. (вх. №2115/17) також порушував питання про здійснення перерахунку та проведення доплати грошової допомоги при звільненні з військової служби в сумі 27914,76 грн.

Листом від 06.09.2017р. (вих. № 1513) відповідач повідомив, що для включення щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, у склад грошового забезпечення, з якого нараховується грошова допомога у разі звільнення, законних підстав немає, оскільки вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (а.с. 12).

Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008р. (далі - Інструкція № 260) визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

За змістом п.п. 38.1 розділу XXXVIII Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п.п. 38.6 розділу XXXVIII Інструкції № 260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 595 від 15.11.2010р. (чинною до 16.12.2016р.), визначалось, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п. 8 Інструкції).

На момент звільнення позивача з військової служби була чинною Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка була затверджена на виконання Постанови № 889 наказом Міністра оборони України № 550 від 24.10.2016р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2016 за № 1470/29600 (далі Інструкція № 550)

Інструкцією № 550 визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Зокрема, в пункті 3 Інструкції № 550 наводиться перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у пункті 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Відповідно до пункту 5 Інструкції № 550 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктом 8 Інструкції № 550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із п.9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції № 550 командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення норм законодавства України, що регулюють спірні відносини, суд приходить до висновку, що винагорода, встановлена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. Вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Аналогічне розуміння положень Постанови № 889 Верховний Суд України сформулював раніше у постановах від 15.10.2013р. по справі № 21-368а13, від 04.11.2014р. по справі № 21-473а14 та від 03.03.2015р. по справі № 21-32а15.

Відповідно до ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених фактів та обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення та стягнення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року у сумі 16660,95 грн., визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо відмови у виплаті грошової допомоги при звільненні у повній сумі та стягнення недоотриманої частини зазначеної допомоги у сумі 27914,77 грн.,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по червень 2017 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року у сумі 6468,07 грн. (шість тисяч чотириста шістдесят вісім гривень 07 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк