Справа № 813/1920/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року справа № 813/1920/17

13год 51хв зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача Міклюша Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Рефул Ресурс" про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках,-

в с т а н о в и в :

Головне управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Рефул Ресурс" (далі - ТзОВ «Рефул Ресурс»), в якому просить суд застосувати адміністративний арешт коштів на рахунках відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно не допустив посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки на підставі наказу позивача. Відповідно до п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби. З цих підстав, позивач вважає, що наявні підстави для накладення арешту на кошти позивача.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач допустив працівників ГУ ДФС у Львівській області 15.05.2017 до проведення перевірки. А в подальшому, 22.05.2017 відповідач відмовився від надання документів на запит позивача. Відповідач вважає, що ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу витребуваних документів не може бути підставою для застосування арешту коштів на рахунках відповідача. Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, хоча повідомлявся належним чином про час, дату і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Відповідач - ТзОВ «Рефул Ресурс» зареєстрований як суб'єкт господарювання, місцезнаходження: м.Львів, вул.Шевченка, 335.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст..77, п.81.1 ст.82 ПК України, наказу ГУ ДФС у Львівській області №1499 від 21.04.2017 позивач видав направлення від 15.05.2017 №№3071, 3072, 3073, 3074, 3075 щодо проведення документальної виїзної планової перевірки ТзОВ «Рефул Ресурс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 13.04.2016 по 31.12.2017.

Суд встановив, що відповідач не допустив працівників ГУ ДФС у Львівській області до проведення перевірки, що підтверджується актом про відмову від допуску до проведення перевірки від 22.05.2017 №112/13-01-14-1.

У зв'язку з недопуском працівників ГУ ДФС у Львівській області до проведення перевірки, позивач звернувся до суду з вимогою про накладення арешту на кошти ТзОВ «Рефул Ресурс».

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених вказаним Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених вказаним Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п.20.1.5 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право запрошувати платників податків, зборів, платежів або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог іншого законодавства, у тому числі законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків).

Згідно з п.94.1, п.94.2 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Підпунктом 94.6.2. п.94.6 ст.94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Суд встановив, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст..77, п.81.1 ст.82 ПК України, наказу ГУ ДФС у Львівській області №1499 від 21.04.2017 призначено документальну виїзну планову перевірку ТзОВ «Рефул Ресурс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 13.04.2016 по 31.12.2017.

В межах вказаної перевірки відповідачу вручено запити про надання документів від 15.05.2017 №1-/13-01-14-01-10 та від 16.05.2017 №2/13-01-14-01-10, що підтверджується відміткою представника відповідача на копіях запитів.

Суд встановив, що відповідач не надав позивачу документи, вказані у запитах про надання документів від 15.05.2017 №1-/13-01-14-01-10 та від 16.05.2017 №2/13-01-14-01-10, а також не допустив 22.05.2017 працівників ГУ ДФС у Львівській області до проведення документальної виїзної планової перевірки ТзОВ «Рефул Ресурс», що підтверджується актом про відмову від допуску до проведення перевірки від 22.05.2017 №112/13-01-14-1.

Суд також враховує, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 у справі №813/2460/17 залишено без розгляду позовну заяву ТзОВ «Рефул Ресурс» до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу №1286 від 06.04.2017 про призначення перевірки ТзОВ «Рефул Ресурс». Вказана ухвала суду набрала законної сили 26.09.2017.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не допустив посадових осіб до проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне накласти арешт на кошти та інші цінності ТзОВ «Рефул Ресурс», що знаходяться на рахунках в банках.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю «Рефул Ресурс» , що знаходяться на рахунках в банках.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик