Справа № 824/564/17-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/564/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

05 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славкіна Марина Анатоліївна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, 09 вересня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ "Златобанк" було укладено договір банківського вкладу №068141 «Універсальний» в національній валюті (далі - Договір №068141).

Відповідно до пункту 1.1 договору №068141 банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1, де початковою сумою вкладу згідно п. 1.2 зазначено 150000,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення від 09 вересня 2014 року від платника ОСОБА_5 на його депозитний рахунок надійшли кошти у розмірі 150000,00 грн. (призначення коштів на депозит, угода 068141 від 09 вересня 2014 року).

У зв'язку з закінченням терміну дії договору №068141, 15 січня 2015 року між ОСОБА_5 та ПАТ "Златобанк" було укладено угоду № 078873 на суму 75000,00 грн.

Також, 15 січня 2015 року ОСОБА_4 уклала угоду з ПАТ "Златобанк" про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №078878 (договір банківського вкладу) (далі - Угода №078878).

Відповідно до пункту 2.1 угоди №078878 банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2, де початковою сумою вкладу згідно п. 2.3 зазначено 75000,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії виписки по особовим рахункам з 15 січня 2015 року по 15 серпня 2017 року з рахунку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 в ПАТ «Златобанк» відбулось перерахування грошових коштів в розмір 75000,00 грн на рахунок НОМЕР_3, відкритий в ПАТ «Златобанк» на користь ОСОБА_4, призначення платежу: залучення коштів на депозит, угода №078878 від 15 січня 2015 року.

Судом встановлено, що згідно постанови Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних" від 13.02.2015 року № 105, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ЗЛАТОБАНК" від 13.02.2015 року № 30, згідно з яким призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського В.І., та з 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до 13.05.2015 року включно.

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "ЗЛАТОБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ЗЛАТОБАНК".

Наказом № 156 від 13.05.2015 року призначено Славінського В.І., уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" строком на 1 рік з 13.05.2015 року по 12.05.2016 року включно.

12 травня 2015 року постановою Правління Національного банку України №310 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Златобанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року №99 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. строком на 1 рік з 13 травня 2015 року.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. від 08 квітня 2015 року №164/1 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу, наказом від 17 січня 2017 року №17/01.17-02 внесено зміни до наказу від 08 квітня 2015 року №164/1 шляхом викладення його в новій редакції - віднесено до нікчемних всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема, транзакції та правочин (договори), укладений ОСОБА_4

30 січня 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінський В.І. листом №419 повідомив позивача, про нікчемність її угоди, згідно з пунктом 7 та пунктом 9 частини 3 стаття 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та про вжиття заходів щодо застосування наслідків нікчемного правочину.

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 травня 2017 року № 291 замінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" Славінського В.І. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" з 18 травня 2017 року Славкіну М.А.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-2 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частинами 2-3 статті 27 Закону №4452-VI встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно частини 3 статті 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (при цьому частина 3 була доповнена пунктом 9 лише 12.09.2015 року).

У зв'язку з вищенаведеним колегія суддів приходить до висновку, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що жодна з перелічених вище підстав, вказаних у частині 3 статті 38 Закону №4452-VI, не підпадає до застосування у спірному випадку.

Згідно наказу №17/01.17-02 від 17.01.2017 року "Про внесення змін до наказу № 164 від 08.04.2015 року", розпорядчу частину наказу № 164 від 08.04.2015 року викладено у наступній редакції, згідно якої правочини віднесені до нікчемних на підставі пункту 7 та пункту 9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI нікчемними є укладені банком правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Умовою ж застосування пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI при встановленні нікчемності правочину є мета надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством. Одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн. прямо встановлена законодавством України, а тому посилання на пункт 7 частини 3 статті 38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «Златобанк», нікчемним.

Безпідставним є і посилання на пункт 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, оскільки відповідачем не було наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів на підтвердження того, що укладення з позивачем угоди №078878 від 15 січня 2015 року призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку.

Висновок про нікчемність укладеного з позивачем правочину є таким, що ґрунтується на припущеннях та ймовірності, а отже є необґрунтованим і безпідставним.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Жодних доказів того, що зарахування на поточний рахунок позивача 75000,00 грн. спричинило неплатоспроможність ПАТ «Златобанк» відповідачем надано не було.

Відтак, оскаржуваний наказ (в тому числі у нових редакціях) не містить належного обґрунтування його прийняття.

Окрім того, оскаржуваний наказ не містить будь-яких посилань на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року "Про віднесення ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до категорії проблемних".

Що стосується встановленого Правлінням Національного банку України обмеження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 року № 346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 року № 1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак в даному випадку ПАТ "ЗЛАТОБАНК" не вчинив дій, спрямованих на розірвання угоди від 15.01.2015 року, укладення якого призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 7.17 вищевказаного Положення № 346 Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Колегії суддів звертає увагу апелянта, що саме по собі укладення банком договору від 15.01.2015 року (у період встановленого обмеження) не призводить до автоматичного визнання таких нікчемними, оскільки вони відповідали чинному законодавству.

Відтак, посилання апелянта на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року, як на підставу нікчемності угоди, є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Згідно частин 1 та частини 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти

Таким чином, законодавство не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

Відтак, посилання апелянта на правомірність свого рішення у зв'язку з тим, що на рахунок позивача грошові кошти надійшли з рахунку іншої особи, є безпідставними, оскільки законодавством прямо передбачено можливість зарахування коштів на ім'я вкладника від іншої особи, а договорами банківського вкладу така можливість не була заборонена.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач необґрунтовано прийняв оскаржуване рішення (про визнання нікчемною угоду укладеною на користь позивача), оскільки підстави нікчемності правочину, що передбачені частиною 3 статті 38 Закону №4452-VI, до спірного випадку не мають відношення.

При цьому, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції, дійшовши обґрунтованого висновку того, що позивач має право на відшкодування гарантованої суми, однак не вірно визначив спосіб його реалізації.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року № 14 (в редакції, що діяла на момент формування переліку), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У зв'язку з вищезазначеним, колегія суддів вважає, що оскільки положеннями вищезгаданих норм не передбачено права для уповноваженої особи після складання переліку вкладників для його зміни шляхом включення певних осіб чи повторного складання, тому з метою повного захисту прав позивача, необхідно зобов'язати уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов в вищеописаній частині, не в повній мірі належно надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, в деяких випадках помилково застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення та допущено порушення норм матеріального або процесуального права, у зв'язку з чим, судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову якою адміністративний позов ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славкіну Марину Анатоліївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір банківського вкладу) №078878 від 15 січня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.