Справа № 415/2652/17
Суддя: Шевченко М. О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2652/17
Провадження № 2-а/415/125/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шевченко (Краснокутської) М.О.,

за участі секретаря Тимофієвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради у Луганській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що восени 2014 року вона та її сімя змушені були залишити своє місце проживання у м. Луганськ та переміститися до м. Лисичанську Луганської області, та є внутрішньо переміщеними особами з березня 2015 року. Згідно довідок № 8587 від 01 листопада 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з 2015 року вона отримувала адресну допомогу на всю сімю. УПСЗН Лисичанської міської ради листом від 08 листопада 2016 року, повідомили, що позивачу було відмовлено в призначенні в призначенні щомісячної адресної допомоги у звязку з тим, що у володінні сімї є житлове приміщення. Також згідно листа УПСЗН Лисичанської міської ради від 22.03.2017 року № 2375, позивачу повідомили про необхідність відшкодування надмірно виплачених грошових коштів по допомозі переміщеним особам на проживання у сумі 1326, 00 грн. за період з 16.03.2015 по 15.07.2015 року. Позивачем було надіслано заяву на імя начальника УПСЗН Лисичанської міської ради щодо повідомлення про зміни у складі сімї, про наявність права сумісної власності на житлове приміщення та прохання призначити їй та її непрацездатному сину щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житловокомунальних послуг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505. 08.11.2016 року позивач отримала лист від УПСЗН Лисичанської міської ради від 08 листопада 2016 року № 791, у якому було повідомлено, що через те, що на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.216 року було виявлено, що позивач є власником квартири за адресою Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Д.І. Менделеєва, 56/54, про що вона повідомила у заяві, на підставі цього і посилаючись на лист Міністерства Соціальної політики України від 13.04.2016 року № 85/5/75-16, який не передбачає виплату щомісячної адресної допомоги для покриття житловокомунальних послуг тим особам, які мають у власності житлові приміщення, розташовані в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України, у тому числі і житлове приміщення м. Лисичанськ, їй було припинено виплату щомісячної грошової допомоги. Через, так звану «недостовірну» інформацію, позивачу повторно повідомили про безпідставне призначення грошової допомоги та запропонували добровільно повернути вищевказану суму на реєстраційний рахунок управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради. Вважає таку позицію відповідача необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам діючого законодавства. Припинивши виплачувати щомісячну адресну допомогу, відповідач порушив права позивача. Згідно з абзацем 2 пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014р., щомісячна адресна допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. При цьому конкретна територія проведення антитерористичної операції визначена у переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженому діючим розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. Відповідно до абзацу 2 частини 1 ЗаконуУкраїни «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населеніпункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку,де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідн доУказуПрезидента України «Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Місто Лисичанськ відноситься як до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (відповідно до розпорядження КМУ №і275-р від 02.12.2015р.). З огляду на викладене, при наявності у власності позивача житла у населеному пункті, що належить до відповідних переліків, на території яких здійснювалася антитерористична операція, вбачається відсутність підстав для відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.Щодо питання визначення районів проведення антитерористичної операції керівництвом АТЦ при СБУ відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» позивач зазначає наступне. Закон України «Про боротьбу з тероризмом» з метою захисту особи, держави і суспільства від тероризму, виявлення та усунення причин і умов, які його породжують, визначає правові та організаційні основи боротьби з цим небезпечним явищем, повноваження і обов'язки органів виконавчої влади, об'єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв'язку із участю у боротьбі з тероризмом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Але, навіть у випадку застосування зазначеного Закону до сфери прав ВПО на адресну допомогу, вбачається відсутність підстав для відмови у призначенні адресної допомоги позивачу у зв'язку з наявністю у власності житла у м. Лисичанськ, Луганської області. Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» були визначені районами проведення антитерористичної операції Донецька та Луганська області (без виключень). Це означає, що керівництвом АТЦ при СБУ усі населені пункти Донецької та Луганської областей визнані районами проведення АТО. При включенні міста Лисичанськ до переліку населених пунктів, де здійснювалася АТО, та до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених Кабінетом Міністрів України, та з затвердженням керівництва АТЦ при СБУ усієї Луганської області як району проведення АТО, належність міста Лисичанськ, Луганської області до району проведення АТО є безспірним. Тому наявність у позивача у власності квартири у м. Лисичанськ не може бути підставою для відмови у призначенні адресної допомоги ВПО. Щодо посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 09.06.2015 року № 5276/0/14-15/081 хочу зауважити наступне: Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 3915-0-4-11/101 від 28.04.2011р. та листа Міністерства юстиції України № 5476-0-33-12/10.1 від 31.05.2012р. листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз'яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції з порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів. Отже, застосування листа Міністерства соціальної політики, яке за своїм змістом протирічить положенням нормативно-правового акту, постановленого компетентним органом - Кабінетом Міністрів України, є протиправним та незаконним. Просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення м. Лисичанськ Луганської області щодо припинення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житловокомунальних послуг та зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення м. Лисичанськ, Луганської області щодо відновити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (15.10.2016 роу народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг з моменту припинення, тобто з 08.11.2016 року.

Позивач ОСОБА_1К в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявися, про день,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила справу розглядати за її відсутності. Також представником відповідача надані до суду письмові заперечення, в яких невизнання позовних вимог обгрутовано наступним. ОСОБА_1 була взята на облік, про що видана довідка від 05.03.2015 № 924008587. На підставі наданої заяви ОСОБА_1 була призначена грошова допомога відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання КМУ від 01.10.2014 року № 505 з 16.03.2015 року по 15.07.2015 року. В заяві про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 вказала про відсутність у будького з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Згідно з ст. 1 Закону України " Про бородьбу з тероризмом" від 2 березня 2003 року № 638 - VІ антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів спрямованих на попередження, запобігання та припинення териристичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності ( в редакції від 05.06.2014) Районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичіної операції ділянки місцевості або акваторії, транспорті засоби, будівлі, споруди, приміщення та ткриторії чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Тобто, визначення району проведення АТО залежить від двох чинників: 1) певна територія, 2) наявність у реальному часі на даній території заходів, що визначають АТО. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тобто, даний перелік не відображає проведення АТО у реальному часі, а лише вказує на райони, які зазнали терористичне втручаня чи бойові дії. Крім того, листом Міністерства соціальної політики України від 09.04.2015 року №5276/0/14-15/081, якщо сімя, яка перемістилася в межах області, має у своєму володінні будинок на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, права грошової допомоги сімя не має. Крім того, листом від 13.04.2016 року № 854/5/75-16 Міністерство соціальної політики надало розяснення, а саме: «Внутрішньо переміщеним особам, які на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають у власності житлові приміщення, розташовані у м. Лисичанську, грошова допомога не призначається». На даний час є чинним розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної політики тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». Місто Лисичанськ до зазначеного переліку не включене. На території міста органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження в повному обсязі. Уповноваженими органами здійснюється прийом та реєстрація внутрішньо переміщених осіб, надання їм допомоги в межах компетенції. В результаті пряденої перевірки достовірності інформації, наданої заявником для призначення допомоги, встановлено, що у власності ОСОБА_1 з 13.04.2007 є житло, розташоване за адресою: м. Лисичанськ, вул. Менделєєва, 56/54, в якому вона мешкає і зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Тобто, додаткових витрат на проживання позивач не здійснює. Таким чином, ОСОБА_1 не мала права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг з 16.03.2015 по 15.07.2015. Розмір надміру нарахованої допомоги складає 1326,00 грн. З огляду на наведене, просимо відмовити в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до УПСЗН./а.с.26-27/

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорта серія ЕН 858582, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 21 лютого 2012 р., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка міста Кок-Янгак, Омської області, Кіргізія, зареєстрована за адресою: м. Луганськ, кв. КомароваАДРЕСА_1./а.с.6/

Відповідно до копії довідки від 01.11.2016 року №8587 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Лисичанськ, вул. ім. Д.І. Менделєєва, 56/54./а.с.9/

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 229743, виданого 24 лютого 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про ще зроблено відповідний актовий запис № 213. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1, чоловіка ОСОБА_7/а.с.8/

Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 381402, виданого 25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 народився 15 жовтня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис за № 564. Батьком дитини записаний ОСОБА_7, а матірю ОСОБА_1./а.с.7/

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № 17524 від 06 квітня 2007 року, відділ по обліку, розподілу, обміну та приватизації житлової площі Лисичанської міської ради, посвідчує, що квартира яка знаходиться за адресою: місто лисичанськ, АДРЕСА_2 дійсно належить на праві спільної (сумісної) власності ОСОБА_8 та членам її сімї ОСОБА_1 Карімжановіні, ОСОБА_9 в рівних частках./а.с.64/

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 14228656 від 13.04.2007 року Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності № 17524 від 06.04.2007 року, посвідченого Лисичанською міською радою, зареєстровано в реєстрі за № 289, форма власності приватна спільна сумісна, частка 1/1./а.с. 64 зв/

Згідно з копією технічного паспорта № 23949 на квартиру № 54 в житловому будинку № 56 вул. Леніна, місто Лисичанськ, власник ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_8./а.с.65-66/

Відповідно до Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 06.12.2017 рокуАДРЕСА_4, розташована в житловому будинку № 56 за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. Менделєєва Д.І., зареєстровано 13.04.2007 року за ОСОБА_9, розмір частки -1/1, форма власності приватна спільна сумісна, ОСОБА_1, розмір частки -1/1, форма власності приватна спільна сумісна, ОСОБА_8, розмір частки -1/1, форма власності приватна спільна сумісна.

Згідно з копією повідомлення про відмову в наданні адресної допомоги № 791 від 08.11.2016 року, ОСОБА_10 повідомлено, що відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житловокомунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, їй відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги, у звязку з тим, що у володінні сімї є житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж район проведення АТО./а.с.10/

Згідно з копією повідомлення № 2375 від 22.03.2017 року ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради повідомляє ОСОБА_1, що їй необхідно відшкодувати надміру виплачені кошти по допомозі переміщеним особам на проживання у сумі 1326,00 грн за період з 16.03.2015 року по 15.07.2015 року, у звязку з наявністю житлового приміщення у володінні сімї, розташованого в регіонах, інших ніж райони проведення АТО./а.с.11/

31.03.2017 року ОСОБА_10 звернулась до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради з заявою про призначення їй виплати адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання,в тому числі на оплату житловокомунальних послуг./а.с.12/

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради №2918 від 05.04.2017 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що внаслідок подання нею недостовірної інформації, грошова допомога призначена безпідставно. Розмір надміру перерахованої суми допомоги за період з 16.03.2015 року по 15.07.2016 року складає 1326,00 грн. Якщо вона не згодна з розглядом звернення, має право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб./а.с.13/

Рішенням про призначення/відмову допомоги перемішеним особам на проживання № 609310 від 08.11.2016 року, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради зобовязало ОСОБА_1 відшкодувати надмірно виплачену допомогу за період 16.03.2015 року по 15.07.2015 року у звязку з тим, що у володінні її сімї є житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж район проведення АТО./а.с.7/

Згідно з копією заяви № 783 від 10.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до УПСЗН за призначенням їй на наступний шестимісячний строк щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання та повідомила про належність їй частини житлового приміщення у м. Лисичанськ, по вул. Менделєєва 56/54/а.с.69/

Рішенням № 989 про відмову в призначенні соціальної допомоги від 13.05.2017 року ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: м. Лисичанськ, вул. ім. Д.І. Менделєєва, 56/54, відмовлено в призначенні соціальної допомоги переселенцям з зони АТО, для покриття витрат на проживання та оплату ЖКП на підставі п. 6 Постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505/а.с.68/

Перевіряючи вказані висновки відповідача, а відтак і прийняте на їх підставі спірне рішення, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України ''Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб'' від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно частини 1 та 2 статті 4 Закону України ''Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб'' , факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі- Порядком № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно до пункту 3 Порядку № 505, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 гривень. Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сімї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сімї;

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи, яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення, отримати грошову допомогу з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.

Пунктом 6 Порядку № 505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачені випадки коли грошова допомога не призначається, а саме, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Суд зазначає, що вищенаведеною нормою встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, зокрема, володіння будь-яким з членів родини житловим приміщенням розташованим в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Зазначена норма не містить будь-яких додаткових умов, щодо здійснення своїх повноважень органами державної влади на території проведення антитерористичної операції.

Таким чином, для отримання особою щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, необхідно дотримання таких умов:

-особа повинна постійно проживати на території України;

-особа повинна бути переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або бути такою, що була змушена покинути своє постійне місце проживання в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і переміститися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі;

- особа повинна знаходитися на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад;

- уповноважений представник сім'ї особи, яка бажає отримати таку допомогу, повинен звернутися до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'явити паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, і при цьому до заяви повинна бути додана копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних;

-особа не повинна бути власником або мати членів сім'ї, які мають у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або членів сім'ї, які мають на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Отже, чинне законодавство передбачає, що наявність у власності житлового приміщення розташованого, зокрема, на території проведення антитерористичної операції, не є підставою для відмови у призначенні допомоги.

Спірним питанням цієї справи є те, чи відноситься місто Лисичанськ, Луганської області, у якому розташоване належне позивачу майно, до району проведення антитерористичної операції, що є підставою для отримання або відмови в отриманні нею грошової допомоги на відшкодування витрат на житло.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України ''Про боротьбу із тероризмом'', передбачено, що район проведення антитерористичної операції визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Отже, наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а, визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Даний наказ чинний на теперішній час, відповідно до вказаного наказу районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Із цього вбачається, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

Згідно ст. 1 Закону України ''Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції'' період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На даний час АТО триває, рішення про її припинення не прийнято.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено і м. Лисичанськ, Луганської області. Фактично такий же статус м. Лисичанськ, Луганської області мало і на момент переміщення позивача.

Отже, місто м. Лисичанськ, Луганської області, в якому розташоване житлове приміщення позивача, належить до населених пунктів, в яких здійснювалася антитерористична операція.

Системний аналіз наведених норм права свідчить, що при прийнятті рішення про відмову позивачу у виплаті щомісячної грошової допомоги на відшкодування витрат на житло як внутрішньо переміщеній особі, відповідачем невірно були розтлумачені законодавчі акти, що регулюють питання визначення району проведення антитерористичної операції і віднесення міста Лисичанськ до території, іншої ніж тимчасово окупована територія України, району проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Таким чином судом встановлено, що відповідач протиправно припинив позивачу з 08 листопада 2016 року виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Щодо посилань відповідача, в обґрунтування своїх заперечень, на лист Міністерства соціальної політики України від 09.04.2015 року №5276/0/14-15/081 та лист від 13.04.2016 р. № 854/5/75-16, суд зазначає наступне.

Як вбачається з листа Міністерства соціальної політики від 09.04.2015 року 35276/6/014/081, якщо сімя, яка перемістилась в межах області, має у своєму володінні будинок на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, права на призначення грошової допомоги сімя не має.

Згідно листа Міністерства соціальної політики від 13.04.2016р. № 854/5/75/16 внутрішньо переміщеним особам, які на момент звернення за призначенням щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають у власності житлові приміщення, розташовані у м. Лисичанську, грошова допомога не призначається.

Суд зауважує, що вказані листи не є нормативно-правовими актами та несуть лише розяснювальний характер.

Стосовно посилань відповідача на відсутність м. Лисичанськ, Луганської області у Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, суд зауважує, що це не є доказом того, що житлове приміщення відповідача розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, оскільки взяття на облік і надання грошової допомоги відповідній категорій осіб пов'язано з їх переміщенням з району проведення антитерористичної операції, що не є тотожним території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження за умови відсутності у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Крім того, Порядком № 505 не визначено підставу для відмови в призначені допомоги, як володіння житловим приміщенням, розташованим на території проведення антитерористичної операції на якій державна влада здійснює свої повноваження.

Як вже зазначалось, норми закону не повязують розташування житлового приміщення на території проведення антитерористичної операції із здійсненням своїх повноважень органів державної влади на цій території.

Згідно ст. 8 КАС України, суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до пункту 2 частини 1 та частини 4 статі 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд враховує, що позивачу щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, припинено з 08 листопада 2016 року, а отже така допомога повинна бути відновлена позивачу з 08 листопада 2016року.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки саме рішення № 609310 від 08.11.2016 року породжує для позивача певні правові наслідки, висновки цього рішення є обов`язковими для позивача, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно з урахуванням приписів ст.11 КАСУ вийти за межі позовних вимог та скасувати зазначене рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 70, 71, 94, 159-163, 167, 186, 253, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради у Луганській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради щодо припинення ОСОБА_1 виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Скасувати рішення ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради № 609310 від 08 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради відновити ОСОБА_1, ОСОБА_4 щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 08 листопада 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_11 (Краснокутська)