Справа № 821/1595/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1595/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - Чернухи О.О.

представників відповідача - Волошиної Т.О., Кальницької М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Олешківської районної ради Херсонської області до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування п.1 вимоги №15-21-08-21-14/3877 від 04.10.2017 року, -

встановив:

30 жовтня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Олешківської районної ради Херсонської області (далі - позивач) до Управління південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області про визнання протиправним та скасування п.1 вимоги №15-21-08-21-14/3877 від 04.10.2017 року, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04 грудня 2017 року, просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 вимоги Держаудитслужби у Херсонській області до Олешківської районної ради Херсонської області від 04.10.2017 року №15-21-08-21-14/3877 в частині віднесення до порушення покриття коштами загального фонду бюджету витрат на оплату послуг з охорони приміщень, спожитих іншими окремими юридичними особами - орендарями;

- стягнути з відповідача на користь Олешківської районної ради Херсонської області судовий збір в розмірі 7521,232 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено ревізію районного бюджету та фінансово-господарської діяльності Олешківської районної ради за період з 01.03.2012 року по 01.07.2017 року, за результатами якої був складений акт №15-21-08-30/12 від 15.09.2017 року. В подальшому, позивачем було отримано лист-вимогу №15-21-08-21-14/3877 від 04.10.2017 року "Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією Олешківської районної ради". Не погоджуючись із висновками ревізії, викладеними у акті ревізії №15-21-08-30/12 від 15.09.2017, та, відповідно, із листом 15-21-08-21-14/3877 від 04.10.2017 року, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати пункт 1вимоги №15-21-08-21-14/3877 від 04.10.2017 року в частині віднесення до порушення покриття коштами загального фонду бюджету витрат на оплату послуг з охорони приміщень, спожитих іншими окремими юридичними особами - орендарями.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини, що викладені у позовній заяві.

Протокольною ухвалою суду від 04 грудня 2017 року здійснено заміну відповідача з Управління південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області на належного - Південного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач).

Представники Південного офісу Держаудитслужби в судовому засіданні заперечували щодо задоволення даного адміністративного позову, з підстав викладених у наданих суду письмових запереченнях проти позову (вх. №11324/17 від 04.12.2017 року).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

На підставі п. 3.4.6.3 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на ІІ квартал 2017 року Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області проведено ревізію районного бюджету та фінансово-господарської діяльності Олешківської районної ради за період з 01.03.2012 року по 01.07.2017 року, якою встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в акті ревізії №15-21-08-30/12 від 15.09.2017 року.

Позивач скористався своїм правом на оскарження висновків акту перевірки та 26 вересня 2017 року подав заперечення №09-523/2-3-04 на акт ревізії районного бюджету та фінансово-господарської діяльності Олешківської районної ради №15-21-08-30/12 від 15 вересня 2017 року.

Висновком від 04 жовтня 2017 року відповідач не прийняв заперечення на акт ревізії районного бюджету та фінансово-господарської діяльності Олешківської районної ради №15-21-08-30/12 від 15 вересня 2017 року.

За висновками акту ревізії винесено вимогу «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією Олешківської районної ради» від 04.10.2017 року №15-21-08-21-14/3877, спірний пункт якої передбачає наступне:

- в порушення вимог п.20.43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів доходів і видатків бюджетних установ та організацій, затвердженого постановою КМ України №228 від 28.02.2002, п.9 Методики розрахунку орендної плати за користування майном спільної власності територіальних громад району, затвердженої рішенням сесії Цюрупинської районної ради від 06.02.2012 року №284 із змінами, ст. 629 Цивільного кодексу України, п. 3.2 укладених договорів та додаткових угод, коштами загального фонду районного бюджету покрито витрат на оплату послуг (з охорони приміщення), спожитих іншими окремими юридичними особами - орендарями в сумі 501415,19 грн, чим районному бюджету нанесено матеріальних втрат (збитків) на вказану суму (п.1 вимоги).

Позивач стверджує, що наведений пункт не дає можливість визначити його грошовий розмір, а тому не є вимогою відшкодувати збитки.

Суд зазначає, що перелік завданих збитків та їх грошовий розмір наведено на першій сторінці, а перелік дій по усуненню даних порушень наведено на другій сторінці вимоги «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією Олешківської районної ради» від 04.10.2017 року №15-21-08-21/3877.

В описовій частині вимоги відповідач наводить перелік збитків та їх розмір, а тому позиція позивача про відсутність розміру збитків є помилковою.

Не погоджуючись із вищезазначеним пунктом вимоги «Про усунення порушень законодавства, виявлених ревізією Олешківської районної ради» від 04.10.2017 року №15-21-08-21/3877, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМ України № 43 від 03.02.2016 р. (далі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 4 Положення передбачено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи); реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, інспектування (ревізії); здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності, станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах, усуненням виявлених недоліків і порушень; вживає в межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення виявлених недоліків та запобігання їм у подальшому, а саме: проводить аналіз стану дотримання фінансової та бюджетної дисципліни, виявляє причини та умови, що призвели до недоліків і порушень, готує рекомендації та пропозиції щодо їх усунення і запобігання їм у подальшому; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пункт 6 Положення).

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Зазначені вище норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведене вище дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості та права захисту своїх інтересів у провадженні за зверненням Держаудитслужби з позовом про стягнення збитків.

Таку правову позицію стосовно вирішення спорів цієї категорії неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема правовий висновок щодо застосування положень статті 2, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII про підстави і порядок пред'явлення та виконання вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень вимог законодавства, яка містить вказівку вжити заходи для відшкодування шкоди, міститься у постановах від 18.11.2014 року (справа № 21-632а14), від 10.02.2015 року (справа № 21-461а14), від 09.06.2015 року (справа № 21-54а15), від 23.06.2015 року (справа № 21-358а15), від 02.12.2015 року (справа № 826/80/13-а), від 23.02.2016 року (справа № 818/1857/14).

Отже, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення органу державного фінансового контролю, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, відповідно правильність їх обчислення перевірятиме суд, який розглядатиме цей позов.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» встановлено, що Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз'яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».

З наведеного суд дійшов висновку, що обов'язковими для виконання є не всі без винятку вимоги органу державного фінансового контролю. Для того щоб підпадати під визначення ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога повинна відповідати ознакам законності, тобто ґрунтуватись на нормах законодавства.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють за відповідачем право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд звертає увагу сторін, що пункт 1 в спірній частині містить збитки, а резолютивна частина вимоги, передбачає відповідальність осіб за ці збитки.

З наведеного суд встановив, що спірний пункт містить інформацію про завдані збитки та містить суму таких збитків 501415,19 грн.

Надані сторонами уточнення та додаткові матеріали не впливають на правильність висновків суду.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бочан проти України (N 2)» (Заява N 22251/08 §42) зазначено, що «…для того, щоб "цивільний" аспект пункту 1 статті 6 Конвенції був застосовним, має існувати спір щодо "права", яке можна небезпідставно назвати таким, що визнане національним законодавством, незалежно від того, чи захищене це право Конвенцією. Спір має бути дійсним та серйозним; він може стосуватися не лише фактичної наявності права, але й меж і способу його здійснення; і, насамкінець, результат провадження має бути безпосередньо вирішальними для зазначеного права, при цьому самих лише опосередкованих зв'язків або непрямих наслідків не достатньо для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції».

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вимог частини 3статті 160 КАС України, в судовому засіданні 04 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 11 грудня 2017 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.5.