Справа № 826/19919/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ТОВ «Амадеус КО» звернулось в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просило визнати протиправним і скасувати припис від 06.12.2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил складений Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві відносно Товариства з обмеженою відповідальністю “Амадеус КО”.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент проведення позапланової перевірки, за результатом якої прийнято оскаржуваний припис, було скасовано в судовому порядку припис від 09.09.2016 року, перевірка виконання якого слугувала підставою для проведення перевірки позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано припис від 06.12.2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил складений Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві відносно Товариства з обмеженою відповідальністю “Амадеус КО”.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Державна архітектурно-будівельної інспекція України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ТОВ «Амадеус КО» на об’єкті «Реконструкція об’єктів інженерної та транспортної інфраструктури під Конгресно-виставковий центр на вул. Паркова дорога у Печерському районі м. Києва».

За результатом вказаної перевірки складено акт від 06 грудня 2016 року, за змістом якого перевіркою встановлено невиконання позивачем припису від 09 вересня 2016 року, чим порушено вимоги підпункту «а» п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято припис від 06 грудня 2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким з 06 грудня 2016 року заборонено експлуатацію приміщень ресторану, яке згідно експертного звіту ДП «Укрдержбудекспертиза» № 00-0284-13/ЦБ від 31 травня 2013 Закону України є 2 пусковим комплексом 1 черги будівництва об’єкту будівництва Реконструкція об’єктів інженерної та транспортної інфраструктури під Конгресно-виставковий центр на вул. Паркова дорога у Печерському районі м. Києва» до усунення допущеного порушення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вважаючи вказаний припис відповідача протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що підставами для прийняття оскаржуваного припису від 06 грудня 2016 року та припису від 09 вересня 2016 року є один й той самий висновок відповідача про порушення позивачем ч. 8 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, який у судовому порядку визнаний необґрунтованим та таким, що не знайшов свого відображення у процесі розгляду справи.

Крім того, суди дійшли висновку, що заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об’єктів архітектури додержання суб’єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об’єктів містобудування (далі – вихідні дані), проектної документації.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль – сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов’язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, не прийнятих в експлуатацію (ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Отже, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач наділений повноваженнями на здійснення державний архітектурно-будівельний контроль та видавати обов’язкові для виконання приписи.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Згідно п. 5 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п. 7 Порядку підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом акту перевірки відповідачем було проведено перевірку виконання позивачем вимог припису від 09 вересня 2016 року, тобто перевірку проведено за наявності підстав визначених п. 7 Порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Судами встановлено, що під час проведення планової перевірки був присутній представник позивача.

Пунктами 19 Порядку визначено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Судами також встановлено, що відповідачем на підставі акту перевірки винесено припис від 06 грудня 2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким з 06 грудня 2016 року заборонено експлуатацію приміщень ресторану, яке згідно експертного звіту ДП «Укрдержбудекспертиза» №00-0284-13/ЦБ від 31.05.2013 року є 2 пусковим комплексом 1 черги будівництва об’єкту будівництва Реконструкція об’єктів інженерної та транспортної інфраструктури під Конгресно-виставковий центр на вул. Паркова дорога у Печерському районі м. Києва» до усунення допущеного порушення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Щодо висновку відповідача про порушення позивачем пп. «а» п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Судами встановлено, що 09 вересня 2016 року відповідачем прийнято аналогічний за змістом припис, яким заборонено з 09 вересня 2016 року експлуатацію приміщень ресторану та інших споруд (№ 17, № 18 за ГП), які згідно експертного звіту ДП “Укрдержбудекспертиза” № 00-284-13/ЦБ від 31.05.2013 року є 2 пусковим комплексом 1 черги будівництва об’єкту будівництва “Реконструкція об’єктів інженерної та транспортної інфраструктури під Конгресно-виставковий центр на вул. Паркова дорога у Печерському районі м. Києва” до усунення допущеного порушення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.03.2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної компанії України на вказані вище судові рішення.

Постанова набрала законної сили 01.03.2017 року.

Разом з тим, в акті позапланової перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09 вересня 2016 року відповідачем не встановлено конкретних проведених будівельних робіт та/або реконструкції у розрізі кожного з приміщень ресторану та інших споруд (№ 17, № 18 за ГП), які згідно експертного звіту ДП “Укрдержбудекспертиза” № 00-284-13/ЦБ від 31.05.2013 року є 2 пусковим комплексом 1 черги будівництва об’єкту будівництва “Реконструкція об’єктів інженерної та транспортної інфраструктури під Конгресно-виставковий центр на вул. Паркова дорога у Печерському районі м. Києва”, після проведення яких вимагається прийняття їх в експлуатацію згідно закону.

Вищезазначене відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року вказує на те, що обставини, які стали підставою для винесення припису від 09 вересня 2016 року, не підтвердилися.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Як вірно встановлено судами, підставами для прийняття припису від 09 вересня 2016 року так і припису від 06 грудня 2016 року фактично є один й той самий висновок відповідача про порушення позивачем ч. 8 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, а саме: використання закладу громадського харчування “CHI by Decadence” та майданчику для чиллерів без прийняття об’єкта в експлуатацію, безпідставність якого встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили.

При цьому судами також встановлено, що позивач здійснює експлуатацію ресторану не як об'єкту реконструкції, а у відповідності до проектних рішень будівництва "Об'єкти інженерної та транспортної інфраструктури в районі Паркової дороги в м. Києві", які вже введені в експлуатацію.

За таких обставин, суди вірно зазначили про необгрунтованість твердження відповідача щодо експлуатації позивачем об'єкта реконструкції, що не введений в експлуатацію у встановленому порядку, оскільки вказане твердження не знайшло свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи, що станом на час прийняття оскаржуваного припису, припис від 09 вересня 2016 року скасовано в судовому порядку, а підстави для прийняття оскаржуваного припису є аналогічними підставам, викладеним у приписі від 09 вересня 2016 року, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що протиправність висновку відповідача про порушення позивачем ч. 8 ст. 39 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” використання закладу громадського харчування “CHI by Decadence” та майданчику для чиллерів без прийняття об’єкта в експлуатацію не потребує повторного доказування.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Пунктом 9 частини 4 статті 41 цього Закону обумовлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 року № 240 “Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю” затверджено форми документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та, зокрема, форми припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил згідно з додатком 3 та форму припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з додатком 4.

Отже, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Оскільки висновок відповідача про порушення позивачем пп. «а» п. 3 ч. 4 ст. 41, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не знайшов підтвердження під час вирішення справи, та враховуючи те, що заборона експлуатації закінчених будівництвом об'єктів можлива лише за вмотивованим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю, а не шляхом винесення припису, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність спірного припису та наявність підстав для його скасування.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України відхилити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: