Справа № 826/11991/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Літвіної Н.М.,

Петрика І.Й.,

за участю секретаря Капші А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича, третя особа: публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" про визнання протиправним та скасування повідомлення і рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов"язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощука Ігоря Григоровича (далі по тексту - відповідач 1, Уповноважена особа, Волощук І.Г.) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд), в якому, з урахуванням подальшого уточнення позовних вимог, просить:

1) визнати протиправним та скасувати повідомлення Уповноваженої особи в частині визнання нікчемним договору банківського рахунку, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк";

2) визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Експобанк" за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 12 вересня 2014 року;

3) зобов'язати відповідача 1 подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Експобанк" за рахунок Фонду;

4) зобов'язати Фонд включити позивача до Загального реєстру вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Експобанк" за рахунок Фонду;

5) визнати протиправними дії Фонду по включенню позивача до переліку осіб-вкладників, яким тимчасово призупинено виплату, та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду в частині включення позивача до переліку фізичних осіб-вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", яким тимчасово призупинено виплату коштів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощука Ігоря Григоровича щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014;

- зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волощука Ігоря Григоровича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Експобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, договором банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014;

- зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників "Комерційний банк "Експобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

- в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції від 05 жовтня 2015 року та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, думку учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п.1, 4 ч. 1 ст.202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано судом обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_4 (клієнт) та ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" (банк) укладено договір банківського рахунку від 12 вересня 2014 року №1756/18896/2014, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті UAH НОМЕР_1 та приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій за рахунком.

Згідно з випискою по особовому рахунку позивача залишок коштів на рахунку станом на 22 липня 2015 року складає 200 000,00 грн.

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 11 вересня 2014 року № 567/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк».

З метою стабілізації діяльності Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» та відновлення його фінансового стану, з дня прийняття вищезазначеної Постанови було установлено обмеження в діяльності Банку, зокрема і зупинено операції щодо відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк».

Відповідно до електронного повідомлення Національного банку України від 12 січня 2015 року № 47-312/1313, вищезазначену постанову Правління Національного банку України № 567/БТ від 11 вересня 2014 року отримано Головою Правління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Гетьманенко Ю.І. 12 вересня 2014 року о 15 год. 30 хв.

В подальшому, 22 січня 2015 року постановою Правління Національного Банку України № 41 відкликано в Банку ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 січня 2015 року № 15 призначено Волощука Ігоря Григоровича Уповноваженою особою на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк".

Не отримавши гарантованої суми відшкодування за договором банківського рахунку, ОСОБА_4 звернувся до Уповноваженої особи із завою про вирішення питання виплати коштів.

Уповноважена особа у листі від 20 лютого 2015 року №1401/1064 повідомила про блокування рахунку позивача та тимчасове призупинення виплати коштів (а.с.12).

Згідно з повідомленням Уповноваженої особи №1101/4013 про нікчемність договору від 17 липня 2015 року, адресованого вкладникам, у тому числі ОСОБА_4, повідомлено, що правочини, укладені 12 вересня 2014 року, за якими відповідно до платіжних доручень з поточного рахунку ОСОБА_6 перераховано грошові кошти у рівних сумах по 200 000,00 грн. на поточні рахунки фізичних осіб, зокрема ОСОБА_4, є нікчемними з підстав, передбачених пунктами 2, 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ( а.с.48).

Повідомленням Уповноваженої особи №1101/4022 про нікчемність договору банківського рахунку від 17 липня 2015 року позивача повідомлено про нікчемність договору банківського рахунку від 12 вересня 2014 №1756/18896/2014 з підстав передбачених п. 2, 7 ч. 3, ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с.39-41).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення його в перелік та загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, зазначаючи про необхідність скасування повідомлення про нікчемність правочинів, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є спеціалізованою державною установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а Уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані ним повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів на підставі та у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З огляду на це, даний спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в рішеннях від 27.04.2017 по справам №№ 21-3143а16, 21-2397а16.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано доказів нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) від 27.06.2014 № 42453, укладеного між позивачем і банком, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Цивільного кодексу України, факт внесення позивачем коштів на його банківський рахунок, відкритий на підставі цього договору, підтверджується відповідною банківською квитанцією і відповідачами не спростований.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині щодо задоволення позовних вимог до Уповноваженої особи Фонду, однак, вважає безпідставним задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог до Фонду, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 ( далі - Положення № 14 ).

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, позивач, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є вкладником Банку та має право на зазначений вклад, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Наведене дає підстави для висновку про наявність в Уповноваженої особи обов'язку забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, а також права на вчинення дій щодо повідомлення осіб про нікчемність договорів і застосування наслідків їх нікчемності.

Разом з тим, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку не включивши ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноважена особа фактично застосувала наслідки нікчемності правочину.

Перевіряючи обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність договору № 1756/18896/2014 від 12 вересня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» з підстав передбачених п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI ", суд апеляційної зазначає наступне.

Як зазначалося судом вище, у відповідності до п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочин є нікчемним, якщо:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Судом встановлено зі змісту договору № 1756/18896/2014 від 12 вересня 2014 року, що зобов'язання ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» визначено у розділі 4 та передбачали відкриття і обслуговування рахунка вкладника, надавати виписку по рахунку, зберігати банківську таємницю, надавати консультації клієнту з питань банківського законодавства та порядку здійснення розрахунків.

Як вбачається з повідомлень про нікчемність правочинів, надісланих Уповноваженою особою Фонду позивачу, своє рішення про визнання договорів та трансакцій позивачів нікчемними відповідач обґрунтовує посиланням на постанову Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року, якою Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» віднесено до категорії проблемних та встановлено обмеження в його діяльності, зокрема, щодо зупинення здійснення операцій в частині залучення вкладів (депозитів) від фізичних осіб, відкриття вкладних (депозитних) рахунків та поточних рахунків фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк».

Разом з тим, відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Згідно з ч. 1-3 ст. 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Службовці банку при вступі на посаду підписують зобов'язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків зобов'язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх службових обов'язків.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

З огляду на вищенаведені норми, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, банк має вживати всіх передбачених заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку не входять до кола таких осіб.

Таким чином позивачу як клієнту банку на момент укладення договору та здійснення трансакції положення постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року, якою Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» віднесено до категорії проблемних, не були та не могли бути відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Разом із тим відповідачами не наведено, а судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу у досліджуваному випадку. Відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Слід зазначити, що доводи відповідача про нікчемність договору банківського вкладу у зв'язку із тим, що кошти на ім'я позивача надійшли внаслідок «дроблення» іншого вкладу є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачами не заперечується.

Також висновок Уповноваженої особи про нікчемність договору № 1756/18896/2014 від 12 вересня 2014 року обґрунтований тим, що він порушує публічний порядок, оскільки спрямований на незаконне заволодіння майном держави шляхом отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів у розмірі, що перевищує суму, гарантовану ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, Уповноважена особа зазначає, що договір № 1756/18896/2014 від 12 вересня 2014 року був укладений в інтересах вкладника, сума коштів на рахунку якого перевищує 200000 грн. 00 коп. - ОСОБА_6 Такі інтереси полягали у тому, щоб перерахувати частину коштів з рахунку вкладника на рахунок ОСОБА_4, цим самим збільшивши суму коштів, яка може бути повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Дослідивши умови договору банківського рахунку № 1756/18896/2014 від 12 вересня 2014 року колегія суддів встановила, що він не містить обмежень щодо можливості зарахування коштів на рахунок ОСОБА_4іншою особою. Крім того, положеннями п. 1.1 вказаного договору передбачено, що банк зараховує кошти, які надійшли клієнту, а не лише, які внесено клієнтом.

Таким чином, спосіб зарахування коштів на рахунок позивача не суперечить вимогам закону та не свідчить про укладення договору з порушенням публічного порядку.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання Уповноваженої особи на п.п. 2. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу для віднесення договору № 1756/18896/2014 від 12 вересня 2014 року до нікчемних правочинів.

При цьому, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачами не надано доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв'язку між правочином, укладеним позивачем з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», і неплатоспроможністю Банку та/або недобросовісність позивача при його укладанні чи наявність будь-яких інших правових підстав для визнання правочину нікчемним, визначених ст. 38 Закону № 4452-VI.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при задоволенні адміністративного позову в частині вказаних вище позовних вимог було повно та правильно встановлено обставини справи, а оскаржуване рішення суду в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, зокрема вимог ст. 159 КАС України, та у відповідності до ст. 200 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, при перевірці доводів апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення в іншій частині колегією суддів було встановлено, що судом першої інстанції при задоволенні даного адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Експобанк» за рахунок Фонду, було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що єдиною та необхідною правовою підставою для включення Фондом позивача до загального переліку вкладників є отримання від Уповноваженої особи відповідної інформації про позивача як вкладника ПАТ «КБ «Експобанк», який має право на відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду.

Оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» не було включено позивача до переліку вкладників, слід констатувати, що, відповідно, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов'язку щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а вирішення спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав ля задоволення позовних вимог у частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем -1 в даному випадку не виконаний.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року - скасувати в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників "Комерційний банк "Експобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині. В іншій частині постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160,195, 198, 200,202, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" Волощука Ігоря Григоровича - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників "Комерційний банк "Експобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.12.2017

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

(з окремою думкою)

Судді: Н.М. Літвіна

І.Й. Петрик