Справа № 607/14153/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10924/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС про визнання незаконними та скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення щодо порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

12.12.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Херсонської митниці ДФС, в якому просить визнати незаконними та скасувати постанови в справах про порушення митних правил від 01.12.2016 року: №0235/50805/16, №0236/50805/16, якими його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу за кожне окремо по 8500 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач ввіз транспортні засоби до вільної економічної зони «Крим» через контрольні пункти в'їзду-виїзду, що розташовані на адміністративному кордоні з АР Крим, які згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №367 «Про затвердження Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» не призначені для перетинання державного кордону. Відтак, ввезення громадянами на територію вільної економічної зони «Крим» транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими тимчасове ввезення або транзит не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що протоколи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 складено посадовою особою відповідача на законних підставах, зібрані у справі докази свідчать про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, винесеною із неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що відповідно ч.1 ст. 523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками. В даному випадку порушені відносно нього справи про порушення митних правил №0235/50805/17, №0236/50805/17 розглянуті не уповноваженою на це законом особою - виконуючим обов'язки заступника начальника Херсонської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2

Апелянт зазначає, що Херсонська митниця ДФС провела усі необхідні митні формальності в зоні митного контролю, завершивши таким чином митне оформлення автомобілів, та надала йому дозвіл на їх переміщення у вільну економічну зону «Крим», запроваджену Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII. Правовою підставою здійснення митних формальностей Херсонською митницею ДФС у зонах митного контролю на адміністративному кордоні вільної економічної зони «Крим» є п. 3.4 ст.3 та п. 6.3 ст.6 Закону, відповідно до яких митні формальності здійснюються у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених у статті 329 МК України, як при переміщенні через митну територію України.

Відтак, апелянт стверджує, що він на належних йому автомобілях (на праві користування) не доставляв у Херсонську митницю ДФС ніяких товарів, а тому висновок суду про законність постанов митниці щодо вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, не відповідає дійсності.

Апелянт звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції акцентує увагу на тому, що ввезення позивачем цих автомобілів на територію вільної економічної зони «Крим» не є завершенням митного режиму «транзит». Проте, з'ясування цього питання немає ніякого відношення до кваліфікації його дій за ч.3 ст.470 МК України як порушення митних правил через те, що диспозиція передбачає лише відпоідальність за перевищення строку доставки винятково товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення, а не за не вивезення транспортного засобу особистого користування за межі митної території України.

Вважає, що складання постанов про порушення митних правил №0235/50805/17, №0236/50805/17 та притягнення його до відповідальності за нібито порушення строку доставки цих автомобілів у Херсонську митницю ДФС є незаконними, оскільки в його діях немає ні події, ні складу (об'єктивної сторони) правопорушення за ч. 3 ст.470 МК України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 26.11.2016р. близько 15 год. у зону митного відділу митного оформлення «Каланчак» митного поста Херсон -Центральний» Херсонської митниці ДФС з материкової частини України у напрямку вільної економічної зони «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим») заїхав автомобіль марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1, VIN НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1.

Відповідно до інформації бази даних АСМО «Інспектор» спрацювала система аналізу ризиків, а саме згідно з орієнтуванням №20/1131-23с відносно громадянина ОСОБА_1

Згідно отриманої інформації з ЦБД ЄАІС Державної митної служби України та витягу з автоматизованої системи митного оформлення ПІК «Інспектор» встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 03.11.2016р. ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_3, VIN НОМЕР_4 у зоні діяльності митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі «зелений коридор» у режимі «транзит». Даний транспортний засіб 09.11.2016р. був вивезений до ВЕЗ «Крим» та на теперішній час, згідно інформаційної бази даних АСМО «Інспектор», не вивезено з митної території України.

Також, перевіркою встановлено факт ввезення 07.10.2016р. на митну територію України ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_5, VIN НОМЕР_6, у зоні діяльності п/п «ІІІегин-Медика» Львівської митниці ДФС у режимі «транзит». Зазначений транспортний засіб 13.10.2016р. був вивезений до ВЕЗ «Крим» та на теперішній час, згідно інформаційної базі: даних АСМО «Інспектор», не вивезено з митної території України.

Відповідно інформації, яка викладена у листі ДФС від 07.08.2015р. №29294/7/99-99-24- 01-03-17 «Про митний контроль транспортних засобів особистого користування-ввезення громадянами на територію ВЕЗ «Крим» транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими «тимчасове ввезення» або «транзит» не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.

Пунктом 1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб), тому громадянин України ОСОБА_1 повинен був вивезти дані транспортні засоби відповідно у строк до 17.10.2016р. та 13.11.2016р.

Станом на 25.11.2016р. транспортний засіб марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_3, VIN НОМЕР_7; транспортний засіб марки «Ford Transit», р.н. НОМЕР_5, VIN НОМЕР_6 ОСОБА_1 не вивезено за межі митної території України, що підтверджується інформацією ЄАІС Держмитслужби України.

Отже, громадянин України ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, а саме: перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки транспортного засобу марки «Ford Transit» р.н. НОМЕР_3, VIN НОМЕР_8; транспортного засобу марки «Ford Transit» р.н. НОМЕР_5, VIN НОМЕР_9, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

26.11.2016р. посадовою особою Херсонської митниці ДФС стосовно ОСОБА_1 складено протоколи про порушення митних правил №№0235/50805/16, 0236/50805/16 за ознаками ч.З ст.470 МК України та вручено ОСОБА_1 їх примірники.

Також встановлено, що 26.11.2016 року під час опитування ОСОБА_1 повідомив, що він дійсно ввіз на митну територію України вищезазначені транспортні засоби марки «Ford Transit» у зоні діяльності Львівської митниці ДФС у режимі «транзит», які були вивезені до ВЕЗ «Крим».

Під час складання протоколів про порушення митних правил громадянину ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність прибуття 01.12.2016р. о 10 годині у приміщення Херсонської митниці ДФС (м. Херсон, вул. Гоголя, 13) для прийняття участі у розгляді справи по суті, дата розгляду даних справ зазначена у протоколах. Однак, ОСОБА_1 просив розглянуть справи без його участі, про що є відповідний запис у складених протоколах про порушення митних правил.

01.12.2016р. виконуючим обов'язки заступника начальника Херсонської митниці - начальника Управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2, за результатами розгляду справ про порушення митних правил» 0235/50805/16 та №0236/50805/16 від 26.11.2016р. винесено постанови, якими визнано винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та відповідно накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі по 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі по 8500 грн., окремо за кожне порушення митних правил. Примірники постанов 01.12.2016 року направлено ОСОБА_1 поштою за №3289/21-70-20 та №3290/21-70-20.

Пунктом 1 статті 320 Митного кодексу України встановлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Митного кодексу України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами ч.1 ст. 90 Митного кодексу України ввизначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

В силуч.2 ст.91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно ч.1 ст.102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Відповідно до ч.6 цієї статті орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Пунктом 1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року № 1066, визначено, що митниця відправлення - будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення - будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.

Згідно з ч.5 ст.380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтею 470 Митного кодексу України встановлено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 3.1 і 3.2 статті третьої Закону України «Про створення вільної економічної зони Крим та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на території вільної економічної зони Крим діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб. У межах вільної економічної зони Крим створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Згідно ст.9 Митного кодексу України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України.

Приписами статті 10 Митного кодексу України встановлено, що межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що ввезення громадянами на територію вільної економічної зони Крим транспортних засобів особистого користування, що були поміщені в митні режими «тимчасове ввезення» або «транзит» не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотнє вивезення (транзит) таких транспортних засобів.

Як видно з матеріалів справи, після ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Ford Transit» р.н. НОМЕР_3, VIN НОМЕР_8 та транспортного засобу марки «Ford Transit» р.н. НОМЕР_5, VIN НОМЕР_9, в режимі «транзит», позивач вивіз їх у вільну економічну зону «Крим» та станом на момент складення протоколів про порушення митних правил не вивіз вказані транспортні засоби за межі митної території України, чим порушив вимоги ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що постанови в справах про порушення митних правил від 01.12.2016 року: №0235/50805/16, №0236/50805/16 були винесені в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства, а відтак правомірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 року у справі №607/14153/16-а за позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці ДФС про визнання незаконними та скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення щодо порушення митних правил - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник

Повний текст судового рішення виготовлено 05.12.2017 року.