Справа № 308/67/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року № 876/10185/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ Закарпатської області, в якому просила: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця; 2) зобов'язати відповідача перевести позивача з 01.10.2016 року з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно із ст.37 ЗУ від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» з урахуванням довідок від 20.09.2016 року за №1324/М/07-14-05-33, №1325/М/07-14-05-33, виданих ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, провести відповідний перерахунок та виплачувати пенсію в повному розмірі.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу». Зобов`язано Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області перевести ОСОБА_2 з 01.10.2016 року на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» з урахуванням стажу державної служби згідно довідок виданих ОСОБА_1 обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області від 20.09.2016 року за № 1324/М/07-14-05-33, № 1325/М/07-14-05-33.

З цією постановою суду першої інстанції від 13.09.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачка звернулась до суду 30.12.2016 року, а позовні вимоги стосуються періоду та подій, які мали місце ще у січні 2015 році, тому позивач пропустила строк позовної давності. Також вказує апелянт, що стаж позивача як державного службовця складає 1 рік 6 місяців в ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, а стаж на посадах прирівняних до державної служби становить 19 років 10 місяців, оскільки посадовим особам контролюючих органів згідно з п.343.1 ст.343 ПК України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723 від 11.10.2017 р. «Про державну службу». Тому право на призначення пенсії за Законом №3723 у позивача відсутнє. Крім цього, відповідно до п.5 розділу III «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про державну службу», а тому з цього дня пенсії згідно вказаного Закону не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються. Відповідно до змін, внесених постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 до постанови від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», пенсіонери втратили право на перерахунок раніше призначених пенсій.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 13.09.2017 р. та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно трудової книжки АТ-III №0562017 позивач ОСОБА_2 з 27.08.1993 року по 29.12.2014 року працювала на різних посадах в ДПІ м. Ужгорода Закарпатської області (а.с. 12-19).

21.07.1994 року позивачем прийнята присяга державного службовця, а під час роботи їй присвоювались спеціальні звання та ранги.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 21.09.2016 року за №1334/6/07-14-04-00 на дату звільнення позивача з ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області 29.12.2014 року стаж державної служби ОСОБА_2 складав 21 рік 04 місяці, а загальний трудовий стаж 33 роки 07 місяців (а.с. 24).

Із 22.01.2015 року ОСОБА_1 ОУПФУ було призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

22.09.2016 року позивач звернулась до ОСОБА_1 ОУПФУ із заявою про переведення на пенсію державного службовця, відповідно до ЗУ «Про державну службу» (а.с. 23).

За результатами розгляду вказаної заяви Рішенням ОСОБА_1 ОУПФУ № 47 від 10.10.2016 року позивачу ОСОБА_2 відмовлено в переведенні із пенсії за віком на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу». В обґрунтування даного рішення відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 працювала на посадах, що не відносяться до державної служби і що її стаж державного службовця складає 1 рік і 6 місяців в ОСОБА_1 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, а відповідно стаж на посадах прирівняних до державної служби становить 19 років 10 місяців (а.с. 22).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Так, згідно ч.1 ст.4 цього Закону, Державна податкова адміністрація України, якій підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою КМ України №778 від 26.05.2007 року (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами ч.1 ст.15 «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.ч.5,6 ст.15 цього Закону).

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.10.1994 року ОСОБА_2 присвоєно звання інспектора податкової служби 2 рангу, 01.11.1999 року присвоєно звання інспектора податкової служби 1 рангу, 01.09.2004 року присвоєно звання радника податкової служби 3 рангу, 19.06.2013 року присвоєно 13 ранг державного службовця, 01.01.2014 року присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи III рангу.

Також позивач 21.07.1994 року прийняла Присягу державного службовця згідно Закону України «Про державну службу».

Судом першої інстанції також вірно враховано, що Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не було врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення п.п.10,12 розділу XI «Прикінцеві положення» ЗУ № 889-19 «Про державну службу» та ЗУ № 3723-ХІІ «Про державну службу», зокрема, ст.37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Абзацами 2 та 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Статтею 343 Податкового кодексу України № 27-55-VІ від 02.12.2010 року, визначено, що посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Відповідно до ст.344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги посилання відповідача на Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, оскільки дана норма стосується осіб - державних службовців, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» від 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, даний Закон набирає чинності з 01.05.2016 року.

Пункт 10 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року стосується осіб - державних службовців, які станом на 01.05.2016 року займали посади державної служби.

Так, ОСОБА_2 була звільнена за ст.38 КЗпП України з посади 29.12.2014 року, тобто до набрання законної сили ЗУ «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (з наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу України» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного суду України від 24.05.2016 р. у справі №33/6710/15-а, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана постанова суду стосується інших правовідносин, а тому висновки Верховного Суду України у тій справі не підлягають до застосування у даній адміністративній справі.

Щодо посилання апелянта на порушення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась із даним позовом до суду 03.01.2017 року.

У цьому адміністративному позові заявлено вимоги про переведення позивача з 01.10.2016 року з пенсії за віком на пенсію державного службовця на підставі заяви від 22.09.2016 року.

Рішенням відповідача ОСОБА_1 ОУПФУ від 10.10.2016 року було відмовлено в переведенні позивача на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Таким чином, позивачем не пропущено 6-ти місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом із відповідними вимогами про переведення на інший вид пенсії із 01.10.2016 року.

Суд апеляційної інстанції також вважає безпідставним покликання апелянта на п.5 розділу III «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII та на постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 та від 31.05.2000 року №865, оскільки у розглядуваних судом у даній справі правовідносинах не вирішується питання щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до ЗУ «Про державну службу».

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена відповідачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 11.12.2017 року