Справа № 760/13162/16-а
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/299/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці ДФС України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2016 року у відповідності до ст. 260 МК України ОСОБА_1, який є агентом з митного оформлення ТОВ «БРОК-ЕНЕРДЖІ», було подано до відділу митного оформлення «2 митного поста «Київ-Енергетичний» Енергетичної митниці ДФС електронну тимчасову митну декларацію ІМ40ТФ, якій було присвоєно №903010002/2016/001739, за якою заявлено до митного оформлення в режимі імпорт 155200 кг товару - газ вуглеводний скраплений паливний ГОСТ Р 52087-2003.

Позивачем у графі 31 вказаної тимчасової декларації №903010002/2016/001739 було разом з описом товару зазначено густину даного товару при температурі 15°С - 548,0 кг/м? та об'єм товару в літрах - 283212 л.

Позивач вказав такі дані на підставі листа виробника товару ОАО «Оренбургнефть» від 02.03.2016 року №02/13-К, який був поданий разом з товаросупровідними документами до митного оформлення.

Оскільки, дія постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року №113 поширюється лише на територію України, їх вимоги не стосуються підприємств нерезидентів, зокрема, в частині зазначення в товаросупровідних документах відомостей щодо обсягів пального в кілограмах та літрах, які приведені до температури 15°С. У зв'язку із цим товаросупровідні документи, які надавав завод виробник, не містили таких відомостей, тому на запит імпортера ТОВ «НБК-2015» ОАО «Оренбургнефть» було надано вищевказаний лист.

Позивач перевірив правильність визначення об'єму товару в літрах за встановленою формулою.

Виходячи з об'єму товару були розраховані митні платежі у сумі 485110,01 грн., зокрема акцизний податок 258532,59 грн. ПДВ - 226577,42 грн.

В процесі митного оформлення відповідачем були відібрані проби (зразки) товару та передані на дослідження до Спеціальної лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (СЛЕД ДФС), яка 12.03.2016 року надала висновок №142. Згідно даного висновку густина товару, який надійшов на митну територію України у шести залізничних вагоно-цистернах відрізнялася від тої, що вказав виробник у своєму листі.

Так, густина товару у вагоно-цистерні №58172610 склала 534,423 кг/м?, у в/ц №57587834 - 539,229 кг/м?, у в/ц №57597585 - 533,888 кг/м?, у в/ц №57553851 - 539,230 кг/м?, у в/ц №57643702 - 533,917 кг/м?, у в/ц №57501033 - 534,477 кг/м?.

03.03.2016 року тимчасова митна декларація №903010002/2016/001739 була оформлена відповідачем та товар було випущено у вільний обіг.

23.03.2016 року старшим інспектором аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Енергетичної митниці ДФС Ситником Д.І. було складено протокол про порушення митних правил №0002/903000000/16 стосовно позивача.

19.07.2016 року стосовно позивача виконуючим обов'язки начальника Енергетичної митниці ДФС Хом'яком А.В. було прийнято постанову в справі про порушення митних правил №002/903000000/16, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме 21249,18 грн.

Позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил закриттю, з наступних підстав.

Підставою для складання вищевказаного протоколу про порушення митних правил стали результати дослідження проб товару та перерахунок відповідачам митних платежів. У зв'язку зі зміною густини товару та зміною об'єму товару в літрах відповідач перерахував митні платежі та в оскаржуваній постанові зазначив, що митні платежі, розраховані за тимчасовою митною декларацією позивачем склали 488997,02 грн., а за перерахунками відповідача 496080,08 грн.

Відповідачем при цьому віднесено в розрахунках до митних платежів і єдиний збір, який справляється в пунктах пропуску та плату за виконання митних формальностей поза місцем розташування та поза робочим часом, установленим для митних органів, хоча ці збори не являються митними платежами у розумінні п.п. 27 п. 1 ст. 4 МК України, відповідно до якого митні платежі - це мито, акцизний податок та ПДВ. Різниця в митних платежах склала 7083,06 грн.

Як зазначено вище, позивач подав до митного оформлення тимчасову митну декларацію №903010002/2016/001739, оскільки на дату подання такої декларації не володів точними відомостями про характеристики товару, зокрема невідома була остаточна ціна товару, оскільки вона визначається за формулою відповідно до додатку №3F від 02.03.2016 року до контракту №PIC7892K-NBK/2016 від 29.01.2016 року.

Після подання тимчасової митної декларації, згідно чинного законодавства, можливі зміни щодо зазначених у ній відомостей, у зв'язку із чим позивач вважає, що він законно подав до митного оформлення тимчасову митну декларацію, як таку, що не містить точних відомостей про товар.

Крім того, 14.04.2016 року позивач, відповідно до ст.ст. 260, 261 МК України та на виконання взятого на себе зобов'язання подав додаткову декларацію №903010002/2016/003031, яка була оформлена відповідачем в той же день.

В даній декларації позивач заявив точні відомості про товар, зокрема про його густину, визначену СЛЕД ДФС під час дослідження зразків товару та розрахував митні платежі виходячи з об'єму товару в літрах, визначеного з урахуванням густини. За підсумками розрахунку митних платежів виявилося, що за тимчасовою митною декларацією №903010002/2016/001739 митні платежі склала більшу суму, ніж потрібно у підсумку заплатили за додатковою декларацією, відповідачем було повернуто імпортеру ТОВ «НБК-2015» кошти у розмірі 25613,39 грн.

З урахуванням викладеного, вважає, що він не вчиняв будь-яких протиправних дій, які призвели до порушення митних правил, на підставі чого просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Енергетичної митниці ДФС України в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечувала посилаючись на те, що дії посадових осіб органу ДФС відповідали вимогам чинного законодавства. Пояснила, що декларант при подачі тимчасової декларації міг заявити на відібрання зразків товару. Порушення митних правил виявилося в заявлені позивачем неправдивих відомостей щодо кількості товару.

На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши думку представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Згідно пп.6 (е) ч.8 ст.257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі - кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру.

Відповідно п.1, п.4 ч 1 ст.266 Митного кодексу України декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього кодексу.

На підставі ч.4,5 ст.266 Митного кодексу України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант, а особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з ч.1 ст.293 Митного кодексу України на особу, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

На підставі ч.1 ст.295 Митного кодексу платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Пунктом 3.8 Розділу 3 Додатку II Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Закон України від 05.10.2006 р. № 227-V) встановлено, що декларант несе відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених у декларації, а також за сплату мит та податків.

З наведених вище норм права вбачається, що згідно чинного законодавства України саме декларант є особою, яка несе відповідальність за достовірність зазначених у декларації даних, а також за сплату мит і податків.

В судовому засіданні встановлено, що 02.03.2016 р. позивачем ОСОБА_1, як агентом з митного оформлення TOB «БРОК-ЕНЕРДЖИ», до відділу митного оформлення №2 митного поста «Київ-Енергетичний» Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України подано електронну митну декларацію, в митному режимі імпорту типу «ІМ40ТФ», якій було присвоєно № 903010002/2016/001739, за якою заявлено до митного оформлення в режимі імпорт 155200 кг товару - газ вуглеводневий скраплений паливний ГОСТ Р 52087-2003.

Згідно зі ст.81 Митного Кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Умови та порядок застосування форм декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Матеріалами справи встановлено, що вказаний товар надійшов на митну територію України у вагоно-цистернах №58172610, №57587834, №57597585, №57553851, №57643702, №57501033.

Відповідно до ст.232.1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», встановлено, що одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури 15 °C. При цьому відпущені літри через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15 °C. Така одиниця обліку повинна використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних/розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року №113 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального» встановлено, що товаросупровідні документи подаються суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності під час митного оформлення пального до контролюючих органів з відомостями щодо обсягів пального, що ввозиться на митну територію України, в кілограмах та літрах, які приведені до температури 15 °С.

Як вбачається з матеріалів справи, завод-виробник ОАО «Оренбургнефть» надіслав лист від 02.03.2016 року за вих. № 02/13-К, в якому виробник зазначає густину пропану технічного ГОСТ Р 52087-2003 при температурі 15 °C - 548,0 кг/м?, а тому кількість пропану технічного, згідно накладної №21141498 складає 283 212 л.

В подальшому вказаний лист був поданий позивачем разом з іншими документами для митного оформлення.

Відповідно до ст.82 Митного Кодексу України, передбачено, що у випадку, коли декларант з поважних причин, перелік яких визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи, не може здійснити у повному обсязі декларування товарів і транспортних засобів, які ввозяться на митну територію України, безпосередньо під час переміщення їх через митний кордон України (крім товарів, які переміщуються транзитом через територію України), такі товари можуть бути випущені у вільний обіг у спрощеному порядку після подання митному органу тимчасової чи неповної декларації та під зобов'язання про подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку не пізніше ніж через 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг. Рішення про можливість випуску товарів у вільний обіг з наступним оформленням митних документів у повному обсязі приймається митним органом виходячи з обставин переміщення таких товарів через митний кордон України, характеристики підприємства, установи, організації та за умови сплати належних податків і зборів у повному обсязі

При складанні тимчасової декларації №903010002/2016/001739, позивачем у графі 31 разом з описом товару зазначено густину даного товару при температурі 15 °С - 548,0 кг/м? та об'єм товару в літрах - 283212 л. Виходячи з об'єму товару були розраховані митні платежі у сумі 485110,01 грн., зокрема акцизний податок - 258532,59 грн., ПДВ -226577,42 грн.

03.03.2016 року тимчасова митна декларація №903010002/2016/001739 була оформлена відповідачем, а товар було випущено у вільний обіг.

Згідно висновку Спеціальної лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (СЛЕД ДФС) №142 від 12.03.2016 р., густина товару, який надійшов на митну територію України у всіх залізничних вагоно-цистернах відрізнялася від тої, що вказав виробник у своєму листі.

В своїх письмових поясненнях начальнику Енергетичної митниці позивачем вказано, що додаткова митна декларація буде подана з урахуванням результатів даних досліджень.

23.03.2016 р. старшим державним інспектором аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Енергетичної митниці ДФС Ситником Д.І. відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0002/903000000/16, за ст.485 МК України.

Постановою виконуючого обов'язки начальника Енергетичної митниці ДФС Хом'яком А.В. №0002/903000000/16 від 19.07.2016 р. ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, а саме 21249,18 грн.

Згідно з ч.1 ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в своїй ухвалі від 03.12.2015 № К/800/35863/15, прийшла до висновку, про те, що в порушенні ст.485 МК України передбачається наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Судом встановлено, що підставою для складання вищевказаного протоколу про порушення митних правил стали результати дослідження проб товару та перерахунок відповідачем митних платежів. У зв'язку зі зміною густини товару та зміною об'єму товару в літрах відповідач перерахував митні платежі та в оскаржуваній постанові зазначив, що митні платежі, розраховані за тимчасовою митною декларацією позивачем, склали 488997,02 грн., а за перерахунками відповідача - 496080,08 грн.

Згідно вказаної постанови відповідачем в розрахунках до митних платежів віднесено і єдиний збір, який справляється в пунктах пропуску через державний кордон України в розмірі 353,36 грн., та плату за виконання митних формальностей поза місцем розташування та поза робочим часом, установленим для митних органів за ставкою 20 Євро за 6 годин у розмірі 3533,65 грн.

Пп. 27 п. 1. ст. 4 Митного Кодексу України, відповідно до якого митні платежі - це мито, акцизний податок та ПДВ.

А тому відповідно до вказаної постанови №0002/903000000/16 від 19.07.2016 р. різниця в митних платежах склала 7083,06 грн.

Судом встановлено, що для запобігання порушення митного законодавства, позивачем 02.03.2016 року подано тимчасову митну декларацію №903010002/2016/001739 для митного оформлення товару,оскільки на дату подання такої декларації, останній не володів точними відомостями про характеристики товару, зокрема не відома була остаточно ціна товару, так як вона визначається за формулою відповідно до контракту №РІС7892К-NBК/2016 від 29.01.2016 р.

Відповідно до п. 1 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Згідно п. 29 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій» декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи у разі, коли декларант не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема коли:точні відомості про код товару згідно з УКТЗЕД можуть бути встановлені після проведення їх дослідження;у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару згідно з УКТЗЕД виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, розв'язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо;відомості про кількісні характеристики товарів можуть бути встановлені після навантаження товарів на транспортний засіб або вивантаження товару з транспортного засобу;ціна товарів визначається за формулою.

Тимчасова митна декларація підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов'язання подати митному органу додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Ст. 261 МК України зазначає, що у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Порядок застосування тимчасової та неповної декларацій відповідно до митного режиму імпорту (при випуску у вільній обіг) затверджено наказом Державної митної служби України (далі - ДМСУ) від 30 грудня 2003 року № 932 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 січня 2004 року за № 66/8665).

Згідно з пунктом 4.1 Порядку оформлення товарів із застосуванням тимчасової чи неповної декларації проводиться відповідно до Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом ДМСУ від 20 квітня 2005 року № 314 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 квітня 2005 року за № 439/10719).

Якщо згідно з цим Порядком подання тимчасової декларації не потребує отримання дозволу митного органу, подана митному органу тимчасова декларація підтверджує взяття декларантом зобов'язання не пізніше ніж через 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг подати митному органу ВМД, заповнену в звичайному порядку, і передбачені законодавством документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю й митного оформлення товарів, задекларованих у тимчасовій декларації, що не подавались при оформленні тимчасової декларації.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку зняття тимчасової чи неповної декларацій з контролю в ПМО та ЄАІС ДМСУ здійснюється на підставі оформленої ВМД, у графі 40 якої зазначається номер відповідної тимчасової або неповної декларації.

Отже, тимчасова або неповна декларація не є завершальним документом, її подання не є фактом завершення декларування, а передбачає лише спрощений порядок випуску товарів у вільний обіг. Таке спрощення покладає на декларанта обов'язок протягом 30 днів з дня випуску товарів у вільний обіг подання митної декларації, заповненої у звичайному порядку, тим самим забезпечується завершеність процедури декларування. Прийняття митним органом такої декларації і є завершальним юридичним фактом правовідносин митного оформлення.

Наведене дає підстави для висновку, що після подання тимчасової митної декларації можливі зміни щодо зазначених у ній відомостей, зокрема й вартості ввезеного на митну територію товару, що є базою оподаткування ПДВ, остаточні ж відомості про такі товари будуть міститись у митній декларації, заповненій у звичайному порядку. Тому у разі випуску товарів у вільний обіг у спрощеному порядку з поданням платником тимчасової митної декларації суми ПДВ відносяться до податкового кредиту на підставі поданої платником та прийнятої митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку з установленим обсягом даних, яка підтверджує завершення декларування ввезеного на митну територію товару (за умови дотримання інших вимог щодо формування податкового кредиту).

Враховуючи положення викладених правових, є всі підстави вважати, що подання позивачем тимчасової митної декларації, встановило факт не порушення ним встановлених законом строків для подання декларації, та в подальшому надало можливість позивачу вносити зміни щодо зазначених у декларації відомостей.

До даного висновку прийшов і Верховний Суд України у постанові від 23.06.2015 року у адміністративній справі №2а-18022/12/2670.

Матеріалами справи встановлено, що ціна товару визначилася після оформлення тимчасової митної декларації, остаточна сума митних платежів, яка підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства, була сплачена при поданні додаткової митної декларації №903010002/2016/003031, яку позивач відповідно до ст.ст. 260 та 261 МК України та на виконання взятого на себе зобов'язання 14.04.2016 року подав до митного органу, та яка була оформлена відповідачем.

В додатковій декларації від 14.04.2016 р. позивач заявив точні відомості про товар, зокрема про його густину, визначену СЛЕД ДФС під час дослідження зразків товару, та розрахував митні платежі виходячи з ціни товару, об'єму товару в літрах, визначеного з урахуванням густини. За підсумками розрахунку митних платежів виявилося, що за тимчасовою митною декларацією №903010002/2016/001739 митні платежі склали більшу суму, не потрібно у підсумку заплатити за додатковою декларацією, тому відповідачем було повернуто імпортеру ТОВ «НБК-2015» кошти у розмірі 25613,39 грн.

Вказана вище додаткова декларація подана у встановлений законом строк.

В судовому засіданні встановлено, що позивач законно подав до митного оформлення тимчасову митну декларацію №903010002/2016/001739 як таку, що не містить точних відомостей про товар, оскільки передбачав можливі зміни у ціні товару та в сумі митних платежів, а також інші можливі зміни характеристик товару в процесі митного оформлення.

Статтею 485 МК України визначено перелік діянь, за вчинення яких настає відповідальність, зокрема: заявлення в митний декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом,або інші протиправні дії. спрямовані на ухилення від сплати митних платежів,а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

У постанові в справі про порушення митних правил №0002/903000000/16 від 19.07.2017 року відповідач не зазначив конкретно, які саме протиправні дії вчинив позивач, зазначив лише загальну диспозицію ст. 485 МК України.

Відповідач в судовому засіданні жодним чином не довів будь-якого умислу в діях позивача, направленого на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, оскільки такого умислу не може бути при поданні тимчасової митної декларації, так як сума розрахованих митних платежів, зазначена в даній декларації, завідомо не була остаточною.

Посадові особи відповідача при розгляді справи про порушення митних правил № 0002/903000000/16 не взяли до уваги норми чинного законодавства, пояснення позивача, що містяться в матеріалах справи, не з'ясували всіх обставин, що підлягають з'ясуванню відповідно до ст. 489 МК України, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Тим самим, при розгляді протоколу від 23.03.2016 р. посадовою особою відповідача неправомірно не враховано, що в установлений законом строк (14.04.2016 р.) позивачем була подана додаткова митна декларація, право на яку мав позивач, із зазначенням всіх необхідних правильних відомостей.

Що стосується вимог позивача про закриття справи про порушення митних правил, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на те, що суд не є тим органом, який має повноваження щодо закриття справи про порушення митних правил, оскільки право на закриття справ про адміністративні правопорушення має той орган, який уповноважений їх розглядати. В зв'язку з чим, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи обставини справи та досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0002/903000000/16 від 19 липня 2016 року знайшли своє підтвердження, ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі викладеного ст.ст. 4, 81, 82, 257, 260, 261, 266, 293, 295, 458, 485 Митного Кодексу України, ст.232.1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року №113 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального», керуючись ст.ст.6, 8, 11, 18 ч.1 п.2, 19, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Енергетичної митниці ДФС України про скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №0002/903000000/16 від 19.07.2016 року, якою ОСОБА_1, декларанта ТОВ «БРОК-ЕНЕРДЖІ» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 21249,18 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя