Справа № 263/15329/17
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/846/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області справу за адміністративною позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України у 2004 році. 14.11.2006 Мар'їнським районним судом Донецької області громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. З 20.04.2005 року по 20.04.2010 року ОСОБА_2 відбував покарання у місцях позбавлення волі. По відбуттю покарання ОСОБА_2 не залишив територію України та проживав на території України незаконно. 02.02.2017 року ОСОБА_2 виїхав за межі території України через КПП «Плетинівка», але працівники прикордонної служби Російської Федерації заборонили останньому в'їзд на територію РФ, таким чином змусивши ОСОБА_2 повернутись до України, 03.02.2017 року ОСОБА_2 в'їхав до України через КПП «Плетенівка» для транзитного проїзду через територію України до подальшим прямуванням до Республіки Вірменія, про що було зроблено відповідну позначку до його паспорту та відмітку про транзитний проїзд через територію України протягом 72 годин, проте протягом вказаного терміну він не залишив територію України та на теперішній час проживає незаконно. Факт незаконного перебування на території України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 було виявлено 20.06.2017 та було винесено рішення № 3 від про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 зобов'язано його самостійно залишити територію України у термін до 18.07.2017 року, та заборонено подальший в'їзд терміном на три роки. Однак до теперішнього часу громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2 рішення про примусове повернення до країни походження самостійно не виконав, від виїзду з України ухиляється. У зв'язку з тим, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2, самостійно не покине територію України та буде ухилятися від виїзду, а підстав для законного перебування даної особи на території України не мається, позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить винести постанову про примусове видворення з України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також на підставі того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та наявності ризику його втечі на тимчасово непідконтрольну Україні територію просить затримати громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 перебувають в Україні.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та пояснив, що раніше не залишав територію України, оскільки у нього були відсутності грошові кошти для цього. При цьому, будь-яких загроз життю та його здоров'ю у Республіці Вірменія він не має. Просив не затримувати його та не поміщати до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, оскільки його родичі обіцяли, що нададуть йому грошові кошти для самостійного виїзду з території України.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України у 2004 році.

14.11.2006 року Мар'їнським районним судом Донецької області громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України було засуджено до п'яти років позбавлення волі, у зв'язку з чим з 20.04.2005 року по 20.04.2010 року ОСОБА_2 відбував покарання у місцях позбавлення волі.

02.02.2017 року ОСОБА_2 виїхав за межі території України через КПП «Плетинівка», але працівники прикордонної служби Російської Федерації заборонили останньому в'їзд на територію РФ, таким чином змусивши ОСОБА_2 повернутись до України.

03.02.2017 року ОСОБА_2 в'їхав до України через КПП «Плетенівка» для транзитного проїзду через територію України до подальшим прямуванням до Республіки Вірменія, про що було зроблено відповідну позначку до його паспорту та відмітку про транзитний проїзд через територію України протягом 72 годин, проте протягом вищевказаного терміну не залишив територію України та на теперішній час проживає незаконно.

20.06.2017 року ГУ ДМС у Донецькій області за результатами розгляду протоколу від 200.62017 року була винесена постанова про притягнення громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 203 ч.1 КУпАП, за ухилення останнім від виїзду з території України після закінчення вищевказаного терміну перебування, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

20.06.2017 року Мар'їнським РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області було винесено рішення № 3 від про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язано його самостійно залишити територію України у термін до 18.07.2017 року, та заборонено подальший в'їзд терміном на три роки.

Вказане рішення було вручене ОСОБА_2, про що свідчить його особистий підпис від 20.06.2017 року.

До теперішнього часу громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2 рішення про примусове повернення до країни походження самостійно не виконав, від виїзду з України ухиляється.

У письмовому поясненні від 15.11.2017 року громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_2, вказав, що не здійснив виїзд з України тому, що проігнорував вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В ході розгляду справи відповідач надав суду засвідчений у встановленому порядку переклад паспорту громадянина Республіки Вірменія АР0617517, виданого 04.11.2016 посольством Республіки Вірменія в Україні, про його примусове видворення з України. Згідно перекладу паспорту з англійської мови він значиться як ОСОБА_3, а з вірменської - ОСОБА_2. При цьому інші паспортні дані повністю ідентичні.

Вище перелічені обставини справи сторонами не оспорюються, а тому відповідно до ч.3 ст. 72 КАС України доказуванню не підлягають.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу положень ч. 1 ст. 26 наведеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

На підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч. 1 п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 806/21119 від 21.05.2012 року, згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

За правилами ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-7 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України, не встановлено. В судовому засіданні не встановлені і обставини, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не виконано рішення про примусове повернення від 20.06.2017 №3 у встановлений строк без поважних причин, яке є чинним, не оскаржувалось та не скасовано, враховуючи відсутність у громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 документів на право перебування на території України, з огляду на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборон на примусове видворення відповідача, - суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився.

Відповідно до ч. 2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 7 ст. 183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Судом враховується, що 25.09.2017 року ОСОБА_2 був втрачений паспорт громадянина Республіки Вірменія, проте жодної дії до теперішнього часу на його відновлення останнім здійснено не було, що свідчить про небажання відповідача самостійно виконувати рішення про примусове повернення до Республіки Вірменія.

Оскільки у суду наявні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, та існує ризик його втечі, клопотання про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.13 ст.183-7 КАС України, за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах, передбачених цією статтею, судовий збір не сплачується.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд приходить до висновку про необхідність звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 18, 70-72, 79, 104, 160-163, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, задовольнити.

Видворити за межі України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Затримати громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Н.В. Хараджа