Справа № 643/7999/17
Суддя: Харченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/7999/17
Провадження № 2-а/643/310/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

при секретарі Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

22.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати дії інспектора СРПП № 2 Тростянецького ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 964702 від 10.06.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП незаконними, визнати зазначену постанову протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10 червня 2017 року, близько 17 години, він разом з гр. ОСОБА_3 та своїм малолітнім сином рухався по м. Тростянець, керуючи автомобілем Mitsubisi Padjero Sport (далі автомобіль), що належить позивачу на праві власності. За поворотом в центрі м. Тростянець, автомобіль, що рухався попереду його автомобіля різко пригальмував, і щоб уникнути зіткнення, позивач був змушений виїхати на зустрічну смугу. Після цього він продовжив рух на правій смузі дорожньої ділянки та близько через 100 метрів був зупинений інспектором СРПП № 2 Тростянецького ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 (далі інспектор чи відповідач), який звинуватив його в порушенні правил дорожнього руху у вигляді здійснення обгону ближче ніж за 50 метрів під пішохідного переходу. Взявши документи позивача, інспектор направився до службового авто, де на місті виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, наклавши на позивача адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Протокол про адміністративне правопорушення при цьому інспектором не складався, жодних інших доказів скоєння позивачем правопорушення також не надавалося, про що інспектором на вимогу позивача було зроблено запис у графу 8 Постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 964702 від 10.06.2017 року (далі Постанова). В постанові позивач зазначив про незгоду з обвинуваченням. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, а постанова підлягає скасуванню, оскільки жодних доказів того, позивач зробив обгін ближче 50 метрів до пішохідного переходу в населеному пункті (протокол, покази свідків, матеріали фото-, відеофіксації) інспектором надано не було та в постанові не зазначено. Крім того, позивач діяв в стані крайньої необхідності, оскільки автомобіль, що рухався попереду 10 червня в м. Тростянець різко пригальмував, і щоб уникнути зіткнення позивач був змушений виїхати на зустрічну смугу. Постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що справа була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, що суперечить діючому законодавству. Відповідач не дав позивачу скористатися його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Відповідач не допитав в якості свідка ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор СРПП № 2 Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі його представника. Крім того, начальником СРПП № 2 Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області направлено висновок за матеріалами перевірки адміністративного позову ОСОБА_1, згідно з яким 10.06.2017 року інспектором СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_2, у відношенні гр. ОСОБА_1 було винесено постанову АР № 964702 від 10.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в розмірі 425 гривень за ст. 122 ч.2 КУпАП. 10.06.2017 року згідно з постовою відомістю розстановки нарядів особового складу Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області, інспектор з дорожнього нагляду Тростянецького ВП лейтенант поліції ОСОБА_4 та інспектор СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_2, виконували свої функціональні обовязки та несли службу по нагляду за дорожнім рухом та по охороні публічної безпеки в м. Тростянець по вул. Благовіщенська 58-А, на службовому автомобілі ВАЗ-21114, н.з.0720. Під час нагляду за рухом транспортних засобів 10.06.2017 року о 17.05 в м. Тростянець по вул. Благовіщенська, було виявлено як автомобіль «Мітсубісі Паджеро Спорт», номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін транспортного засобу, ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом, та закінчив маневр після того, як перетнув даний пішохідний перехід, чим порушив п. 14.6 (в) ПДР України. Вважаючи, що водій своїми діями порушив ПДР п.14.6 (в), ОСОБА_2 подав автомобілю «Мітсубісі Паджеро Спорт», номерний знак НОМЕР_1, сигнал про зупинку, підійшов до автомобіля, відрекомендувався водію, пояснив причину зупинки та попросив предявити для перевірки посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб. Водій, яким виявився ОСОБА_1 виконав вимоги інспектора і предявив для перевірки необхідні документи, до яких зауважень не виникло та заперечував факт свого правопорушення. За порушення п. 14.6 (в) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_2 виніс на водія ОСОБА_1 постанову АР № 964702, та ознайомив з матеріалами справи на місці. Гр. ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить підпис. Керуючись ст.ст. 33, 284 та на підставі ч.2 ст. 122 КпАП України ОСОБА_2 на місці вчинення правопорушення виніс по справі постанову про накладення штрафу на гр. ОСОБА_1 у розмірі 425 гривень. Копію постанови ОСОБА_2 вручив ОСОБА_1 Вважає, що дії працівників поліції стосовно водія відповідали вимогам і положенням, ст.ст. 35, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Працівники поліції несли патрульну службу по нагляду за рухом транспортних засобів та по охороні публічної безпеки в установленому порядку і діяли стосовно водія згідно з чинним законодавством. До водія заходи фізичного чи психологічного впливу не застосовувалися. Визнав дії інспектора СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 правомірними і такими, що відповідають чинному законодавству. Постанову від 10.06.2017 року про накладення штрафу в розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_2 залишити без зміни, а адміністративний позов без задоволення на підставі ч.1 ст. 293 КУпАП. Висновок направили до суду як заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 (а.с.28).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що інспектором СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 964792 від 10.06.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, з застосуванням до останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Padjero Sport, номерний знак НОМЕР_2, 10.06.2017 року о 17 год. 05 хв. в м. Тростянець по вул. Благовіщенська, здійснив обгін транспортного засобу, ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом, та закінчив маневр після того, як перетнув даний пішохідний перехід, чим порушив п. 14.6 (в) ПДР України (а.с.6).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надав офіційне тлумачення зазначеної норми, зазначивши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушення, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 964702 від 10.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 11, 86, 160, 161, 163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 964702 від 10.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 2 Тростянецького ВП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Суддя Харченко А.М.