Справа № 607/8093/17
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2017 Справа №607/8093/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Дзюбича В.Л.

з участю секретаря Зубко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, у якому просить визнати неправомірним дії Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови зарахувати йому до страхового стажу період проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року у районах Крайньої Півночі колишнього СРСР та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії, зарахувавши до страхового стажу зазначений період проходження військової служби у півторакратному розмірі, починаючи з дня призначення пенсії- з 07.12.2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 07.12.2016 року йому призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії йому було зараховано страховий стаж 33 роки 9 місяців 20 днів. Однак при призначенні пенсії відповідачем не було зараховано до страхового стажу період проходження позивачем військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року у районах Крайньої Півночі(Печегський район, Мурманської області, Російська Федерація) у пільговому, кратному розмірі. У відповідності до п.5 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі записів у трудовій книжці або відповідних довідок. Після проходження військової служби позивач не був звільнений у запас, або у відставку за станом здоров`я, за віком або скороченням штатів та продовжив службу в рядах Національної Гвардії України. Відповідно до Переліку віддалених місцевостей СРСР в яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців понадстрокової служби зараховується в вислугу років на пільгових умовах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 року, військова служба у Мурманській області зараховується до вислуги років на пільгових умовах. Листом від 20.03.2017 року №105/Г-11 відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії з посиланням на те, що документами, які містяться у матеріалах пенсійної справи не підтверджено факт укладення позивачем строкових трудових договорів, а тому період проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі враховані до страхового стажу календарно. Здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного періоду роботи у кратному розмірі немає можливості. Зазначену відмову відповідача ОСОБА_1 вважає протиправною, оскільки відповідними записами у його трудовій книжці та архівними довідками підтверджується факт проходження ним військової служби у районах Крайньої Півночі та наявність підстав для пільгового обчислення страхового стажу, а тому посилання відповідача на відсутність у матеріалах пенсійної справи документів, що підтверджують факт укладення ним строкових трудових договорів є безпідставним та необґрунтованим. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у судовому засіданні відносно позову заперечив та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до п.5 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Пільги щодо кратного обчислення страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі надавалися при умові укладання строкових трудових договорів про роботу в цих районах на строк не менше 3-х років. Документами, які містяться у матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 не підтверджено факт укладення позивачем строкових трудових договорів, а тому період проходження позивачем військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі враховано позивачу до страхового стажу календарно. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та з 07.12.2016 року йому призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом №105/Г-11 від 20.03.2017 року відповідач відмовив позивачу у перерахунку призначеної пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі з посиланням на те, що відповідно до п.5 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Пільги щодо кратного обчислення стажу надавалися при умові укладання строкових трудових договорів про роботу в цих районах на строк не менше 3-х років. Документами, які містяться у матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 не підтверджено факт укладення позивачем строкових трудових договорів, а тому період військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі враховано позивачу до страхового стажу календарно. Здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного періоду служби у кратному розмірі відповідач не вбачає за можливе.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи копії трудової книжки, ОСОБА_1 в період з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року проходив надстрокову військову службу у віддаленій місцевості селище Супутник, Печенгського району, Мурманської області, Російська Федерація і відповідно до матеріалів особової справи має право на нарахування пенсії на пільгових умовах один рік служби за півтора року.

В подальшому- до 22.08.1996 року позивач продовжив проходження військової служби у Збройних Силах України у складі військової частини №1241 м. Івано-Франківськ.

Із архівної виписки №276 з наказу командира військової частини №07373 від 28.07.1983 року, наданої Архівом Північного Флоту, вбачається, що позивач з 28.07.1983 року був зарахований у списки військової частини № НОМЕР_1 у військовому званні лейтенанта на посаду замісника командира роти по політчастині і з 28.07.1983 року йому здійснювалось пільгове нарахування вислуги років за один рік служби півтора року за службу у віддаленій місцевості(Мурманська область) згідно із постановою Ради Міністрів СРСР №2696-1086с від 25.06.1949 року.

Витягом із наказу командира військової частини № НОМЕР_2 (селище Супутник) від 26.02.1993 року №40 підтверджується, що начальник фінансової служби військової частини № НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначений наказом замміністра оборони Російської Федерації №641 від 15.01.1993 року у розпорядження Міністерства Оборони Збройних Сил України для подальшого проходження військової служби. У даному наказі зазначено, що ОСОБА_1 у відповідності до постанови Ради Міністрів СРСР №986 від 1982 року проводилось пільгове нарахування вислуги років один рік за півтора за службу у віддаленій місцевості( селище Супутник Мурманської області).

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14.07.1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (далі ? постанова № 590), указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28.

Крім того, пунктом 6 постанови № 590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах, зокрема: один місяць служби за півтора місяця- на території Тернейського району Приморського краю на північ від річки Самарги, у Ванінському, Миколаївському, Радянсько-Гаванському та Ульчському районах, в містах Миколаївськ-на-Амурі, в Радянській Гавані Хабаровського краю, в Мурманській області в період з 25.06.1949 року, а в м. Мурманськ- з 30.04.1951 року.

Статтею 78 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року передбачено, що період перебування громадян на дійсній військовій службі в рядах Збройних Сил СРСР зараховується до їх трудового стажу.

Пунктом 43 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та президії ВЦСПС від 16.12.2967 року №530/П-28 передбачено, що загальний стаж роботи, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 1 березня 1960 року-обчислюється з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

За змістом пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон№ 1788-XII) до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною четвертою статті 24 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон№ 1058-ІV) передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», прийнятою відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(далі-Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев`ятий пункту 1 постанови № 393).

Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону № 2262-ХІІ, перегляду не підлягає (пункт 5 постанови № 393).

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 1 січня 1991 року, так і законодавство України, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.
До аналогічного переконання прийшов Верховний Суд України у постанові від 23.06.2015 року у справі №21-1000а15
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 року №12 Мурманська область віднесена до районів Крайньої Півночі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637,за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ч.1 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, окремих осіб, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Враховуючи, що проходження ОСОБА_1 військової служби в період з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі підтверджуються відповідними доказами, а саме записами у трудовій книжці позивача та архівними довідками з військових частин № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , якими підтверджено, що позивач проходив надстрокову військову службу у селищі Супутник, Мурманської області, Російська Федерація та під час проходження служби йому здійснювалось пільгове нарахування вислуги років- за один рік служби півтора року за службу у віддаленій місцевості, суд вважає, що останній набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у півторакратному розмірі, а тому відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії із врахуванням пільгового страхового стажу.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність у матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 строкових трудових договорів за період перебування у районах Крайньої Півночі, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення» від 19.01.1993 року, дозволено обчислювати стаж за нормами Закону Російської Федерації «Про державні гарантії і компенсації для осіб, працюючих і проживаючих в районах Крайньої Півночі та прирівняних місцевостях» від 19.02.1993 року, яким дозволено застосовувати пільгу при обчисленні стажу незалежно від факту наявності строкового трудового договору. Тим самим на рівні міжнародних угод укладених між Україною та Російською Федерацією встановлено, що на території України гарантується пенсійне забезпечення громадян, які працювали на території Росії в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, і при цьому обов`язково визначено, що обчислення стажу здійснюється незалежно від факту наявності строкового трудового договору.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому слід визнати протиправним дії відповідача щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу у півторакратному розмірі періоду проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі(селище Супутник, Мурманської області, Російська Федерація) та зобов`язати Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року у районах Крайньої Півночі у півторакратному розмірі та здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії за віком, починаючи з 07.12.2016 року.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України в користь ОСОБА_1 слід стягнути 640,00 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Керуючись ст.ст.11, 18, 71, 86, 158, 163, 186 КАС України, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року №637, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення»,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі(селище Супутник, Мурманської області, Російська Федерація) у півтора кратному розмірі.

Зобов`язати Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби з 28.07.1983 року по 07.03.1993 року в районах Крайньої Півночі(селище Супутник, Мурманської області, Російська Федерація) у півторакратному розмірі та здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії за віком, починаючи з 07.12.2016 року.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640,00 грн. відшкодувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (м.Тернопіль вул.Руська, 17, ).

Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Постанову суду першої інстанції може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд з дня проголошення постанови. Якщо постанову було ухвалено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, а також у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич