Справа № 362/1009/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/1009/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ковбель М.М., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції (далі - Відповідач, Голосіївський районний ВДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції) у якому просив скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 09.11.2016 у виконавчому провадженні № 52800079.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та копіями виконавчого провадження № 52800079, 09.11.2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко В.А. (далі по тексту - державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 362/5279/14-ц, який виданий 14.08.2015 року.

Одночасно, 09.11.2016 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 16 789,52 грн. в рамках ВП №52800079 (далі по тексту - оскаржуване рішення), відкритого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №362/5279/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» боргу в розмірі 167 895,26 грн.

11.01.2017 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернулося до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про повернення виконавчого документу по виконанню виконавчого листа № 362/5279/14-ц без виконання в порядку п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи протиправною постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 16789,52 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Статтею 1 Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 5 та 6 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином перевірка виконання поза межами виконавчого провадження - не передбачена. Лише відкривши виконавче провадження виконавець має право здійснити такі дії і встановити факт виконання чи невиконання рішення суду.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 27 Закону визначено поняття та порядок справляння виконавчого збору, зокрема :

1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Пунктом 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 ч.1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч.1 ст. 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Як вже зазначалося, 11.01.2017 року до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про повернення виконавчого документу по виконанню виконавчого листа № 362/5279/14-ц без виконання в порядку п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.9).

19.01.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з вищезазначеної постанови, державним виконавцем виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з останнього витрат виконавчого провадження.

Між тим, в матеріалах справи не міститься, а апелянтом не надано доказів оскарження останнім постанови від 19.01.2017 в частині виділення державним виконавцем в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення з останнього витрат виконавчого провадження.

Крім того, як вбачається з розпорядження № 52800079 та платіжного доручення № 3823 від 13.10.2017 року, ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 16 789,52 грн. надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №362/5279/14-ц у виконавчому провадженні № 52800079.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснення, або нездійснення примусових виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору - це встановлена державою складова процедури виконавчого провадження, яка гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв'язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. У випадку невиконання рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, боржник, вже з моменту відкриття виконавчого провадження, несе відповідальність за невиконання. Подальші санкції в межах виконавчого провадження залежать від здійснених боржником дій на виконання судового рішення.

Враховуючи вищевказані норми Закону та встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем в межах та у спосіб визначений законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова