Справа № 820/3212/17
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 листопада 2017 року м.Київ К/800/39613/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Голяшкін О.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, в якому просив визнати незаконними дії відповідача вчинені під час здійснення прийому 18 липня 2016 року та які не були направлені на видачу направлення на працевлаштування на підходящу роботу, а були направлені на пошук роботи без урахування стану здоров'я, наявної у освіти, стажу та досвіду роботи; визнати незаконною бездіяльність відповідача під час здійснення прийому 18 липня 2017 року, яка полягає у незапропонуванні обрати або змінити вид діяльності за яким позивач зможе шукати підходящу роботу; визнати незаконною бездіяльність відповідача під час здійснення прийому позивача 18 липня 2017 року, яка полягає у незастосуванні комплексу взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення позивача та реалізацію здатності його до праці, виявлення здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності, відповідно до вимог ч.1 ст.32 Закону України «Про зайнятість населення»; визнати незаконною бездіяльність відповідача під час здійснення прийому позивача 18 липня 2017 року, яка полягає у невпровадженні професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення позивача на основі виявлення індивідуально-психологічних характеристик позивача, особливості життєвої ситуації, професійних інтересів позивача, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці; не проведенні професійного відбору, що полягає у не встановленні відповідності позивача вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад, відповідно до вимог п.п.2, 3 ч.1 ст.33 Закону України «Про зайнятість населення».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно положень вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний (2002-2003 рр., 2004 р., 2006-2015 рр.).

Згідно даних з бази ЕІАС.NЕТ останнім місцем роботи ОСОБА_1 є «Фахівець з питань зайнятості (хедхантер)» у Харківському міському центрі зайнятості.

Згідно поданої заяви від 27 вересня 2016 року, наказом директора від №НТ160927 ОСОБА_1 наданий статус безробітного з 27 вересня 2016 року та відповідно до п.п.2, 4 ст.22, п.2 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.2.7., 2.9. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності призначена виплата допомоги по безробіттю з 04 жовтня 2016 року по 28 вересня 2017 року у розмірі, встановленому законодавством.

Під час перебування на обліку позивач отримує соціальні послуги, передбачені чинним законодавством, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 має повну вишу освіту за спеціальністю «Соціологія» та здобув кваліфікацію соціолога та базову вищу освіту за напрямом підготовки «Право», здобув кваліфікацію бакалавр права.

Згідно медичної довідки від 30 січня 2015 року №265 позивачу не рекомендована праця пов'язана з підйомом вантажів біліше 5 кг, довготривале перебування на ногах, переохолодження, психоемоційні навантаження.

Під час прийому позивача 18 липня 2017 року провідним фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2, були переглянуті наступні вакансії - соціолог, викладач із соціальної педагогіки, які станом на 18 липня 2017 року відсутні. Також позивачу надано інформацію про наявність двох актуальних вакансій на посаду юрисконсульта в Південний Державний Проектно-Конструкторський та Науково-Дослідний Інститут Авіаційної Промисловості та Північно-Східний Регіональний Центр Страхового Фонду Документації, направлення позивачу до роботодавця не надавалось, у зв'язку з вимогами до кандидата повна вища освіта спеціаліст і досвід роботи від 3-х до 5-ти років, але запропоновано провести співбесіду з роботодавцем по телефону. Проте, позивач відмовився.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

За приписами п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про зайнятість населення» держава гарантує у сфері зайнятості безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку.

Згідно п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є, зокрема, сприяння громадянам у підборі підходящої роботи.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 20 січня 2015 року №41, передбачено, що служба під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

Відповідно ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Частиною 1 ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Відповідно п.3.3 розділу III Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості, затверджених директором Державного центру зайнятості 18 серпня 2014 року, якщо шукач роботи звертається до центру зайнятості, спеціаліст з працевлаштування відповідно до встановленого порядку при підборі йому роботи з'ясовує по телефону в представника роботодавця, чи є підібране робоче місце вільним, та узгоджує можливість співбесіди з клієнтом.

Під час спілкування з роботодавцем спеціаліст повідомляє йому основну інформацію про претендента (професію, спеціальність, освіту, професійний досвід тощо). При цьому робиться акцент на його професійних, ділових, особистих якостях, які можуть зацікавити даного роботодавця. Пояснює, що в разі можливого не працевлаштування особи важливо точно визначити причину та вказати її у відповідній графі корінця-направлення на працевлаштування. Неправильне визначення причини може призвести до порушення законних прав безробітного на матеріальне забезпечення або до необґрунтованого його одержання.

Положеннями ч.ч.2-5, 7 ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що для осіб, які не мають професії (спеціальності) і вперше шукають роботу, підходящою вважається така, що потребує первинної професійної підготовки, зокрема безпосередньо на робочому місці, а для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після перерви тривалістю, що перевищує шість місяців, підходящою вважається робота за професією останнього місця роботи або робота з проходженням попередньої перепідготовки за новою професією (спеціальністю) за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

У разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Для громадян, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) понад 12 місяців, підходящою вважається робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за здобутими раніше професіями (спеціальностями) може вважатися підходящою за умови попереднього підвищення кваліфікації з урахуванням потреби ринку праці.

У разі зміни безробітним професії за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, підходящою вважається робота за новою та за попередньою професією (спеціальністю).

Для безробітних, які не мають професії, або таких, що працювали на роботах, які не потребують спеціальної підготовки, та перебувають на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, більш як шість місяців, підходящою роботою також вважається участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, тривалість яких перевищує один місяць.

Для громадян, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більш як 12 місяців) перерви (крім громадян, яким до досягнення загальновстановленого пенсійного віку залишилося два і менше років), підходящою роботою також вважається участь у громадських роботах, а також інших роботах тимчасового характеру, що відповідають їх освіті, професії (спеціальності), професійному досвіду, зокрема за спорідненими професіями, та тривають понад один місяць.

Згідно ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних вимог Закону України «Про зайнятість населення» Кабінетом Міністрів України постановою від 20 березня 2013 року №198 затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (далі - Порядок №198).

Пунктом 5 Порядку №198 передбачено, що статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до статті 46 зазначеного Закону.

Відповідно до п.12 Порядку №198 підходящою для безробітного є робота, що відповідає його освіті, професії (спеціальності), кваліфікації. Підбір підходящої роботи здійснюється центром зайнятості, у якому безробітний зареєстрований, з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради. За згодою безробітного підбір підходящої роботи може здійснюватися також в інших регіонах. У разі зміни даних, що впливають на підбір підходящої роботи, зареєстрований безробітний подає до центру зайнятості відповідні документи.

Згідно п.18 Порядку №198 для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Відповідно до п.19 Порядку №198 у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно ст.32 Закону України «Про зайнятість населення» професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Відповідно ст.33 Закону України «Про зайнятість населення» професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці; проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

Пунктом 22 Порядку №198 встановлено, що підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

Судами встановлено, що Харківським міським центром зайнятості систематично здійснюється пошук підходящої роботи шляхом перегляду та опрацюванням вакансій, які заявлені роботодавцями.

При цьому, серед інших заходів по сприянню працевлаштуванню, проводяться наступні: опрацювання вакансії - спільний розгляд вакантної посади, та попередній дзвінок до роботодавця з уточненням вимог до претендента, уточненням умов праці та згодою на переговори з претендентом. Після дзвінка до роботодавця проводиться співбесіда з клієнтом, і, якщо роботодавець не заперечує, а безробітний згоден на переговори, видається направлення на працевлаштування, про що ставиться відповідна відмітка у додатку до ПК №1, яка підтверджується клієнтом. У разі відмови роботодавця від переговорів, або незгоди клієнта, ставиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом безробітного.

Перегляд вакансій - під час прийому спільний перегляд з клієнтом варіантів працевлаштування за підходящою для клієнта роботою серед усіх наявних вакансій на час відвідування. При цьому, враховуючи обмежений час прийому, пошук за професіями, який задається, не завжди має позитивний результат.

Під час прийому позивача 18 липня 2017 року провідним фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2, були переглянуті наступні вакансії - соціолог, викладач із соціальної педагогіки, однак станом на 18 липня 2017 року вакансії були відсутні.

Також, позивачу було надано інформацію про наявність двох актуальних вакансій на посаду юрисконсульта в Південний Державний Проектно-Конструкторський та Науково-Дослідний Інститут Авіаційної Промисловості та Північно-Східний Регіональний Центр Страхового Фонду Документації, направлення позивачу до роботодавця не надавалось, у зв'язку з вимогами до кандидата повна вища освіта спеціаліст і досвід роботи від 3-х до 5-ти років, але запропоновано провести співбесіду з роботодавцем по телефону. Позивач відмовився.

Крім того, позивачу надано номер телефону Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з приводу надомної роботи. Були переглянуті вакансії не кваліфікованої роботи, такі як укладальник-пакувальник, та контролер на КПП - підходящих вакансій, з урахуванням медичної довідки позивача, не було. Позивачу запропоновано ознайомитися з вакансіями через інтернет-ресурси. Встановлено, що позивач відмовився ставити особистий підпис у додатку №1 до персональної картки НОМЕР_1.

Під час прийому ОСОБА_1 не було запропоновано відвідати спеціаліста з профорієнтації з тих підстав, що 03 липня 2017 року під час прийому у провідного фахівця йому було надано професійну консультацію.

Також, позивачу не було запропоновано обрати або змінити вид діяльності по якій він зможе шукати підходящу роботу, оскільки 23 червня 2017 року ОСОБА_1 був на прийомі у спеціаліста з профорієнтації, щодо можливого профнавчання, та отримано згоду на навчання. Спеціалістом сформована заявка на навчання за професією «Кравець». Станом на дату прийому позивач не відмовився від навчання за професією «Кравець».

Крім того, позивач неодноразово був на індивідуальній профконсультації, та отримує комплекс профконсультаційних послуг. Відвідував профконсультаційні семінари із загальних питань зайнятості населення та стану ринку праці, «Техніка пошуку роботи. Підготовка резюме», «Техніка пошуку роботи. Співбесіда з роботодавцем», «Оволодій новою професією». Також провідними фахівцями пропонувалось позивачу пройти профдіагностичне тестування для визначення навичок, покликання, здібностей.

За наведених вище обставин суди дійшли вірного висновку, що відповідачем вчинялись передбачені чинним законодавством дії щодо працевлаштування ОСОБА_1, протиправної бездіяльності відповідачем не допускалося.

Обставини, зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.211, 213, п.5 ч.5 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання дій незаконними.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Голяшкін