Справа № 2а-39/10/2218
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-39/10/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Вознюк С.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Голоти Л. О., Совгири Д. І.

при секретарі: Погребняк О.Ю.

за участю позивача (апелянта): ОСОБА_2

представника відповідачів (апелянтів): ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідачів щодо неправильного обчислення розміру її основної пенсії за віком; зобовязання відповідачів вчинити певні дії та стягнення з останніх солідарно 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_4 Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2010 року зазначений позов задоволено частково. Зокрема, визнано дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому протиправними. Зобов'язано відповідачів зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період з 16.06.1971 року по 30.06.1971 року - 0,5 місяця навчання на денній формі у Київському технологічному інституті харчової промисловості; з 01.07.1971 року по 31.07.1971 року - 1 місяць відпустки молодого спеціаліста по закінченню навчання; з 11.03.2004 року по 11.04.2004 року- 1,5 місяця перебування на обліку як безробітної. Зобов'язано органи пенсійного фонду визначати коефіцієнт страхового стажу ОСОБА_2 з врахуванням її страхового стажу у 448 місяців. Зобов'язано ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому здійснити перерахунки індексації розміру пенсії та коефіцієнти підвищення пенсійних виплат за 2004, 2005 роки, а також суми недоплачених пенсійних виплат за 2005,2006 роки відповідно до коефіцієнтів підвищення пенсійних виплат за 2004 рік - 1,06481, за 2005 рік - 1,09530., що відповідають сумам індексації пенсії на кінець 2004 р. - 33,29 грн., січень-лютий 2005 р. - 52,12 грн., разом станом на 28 лютого 2005 року - 85,41 грн. Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 500 грн. відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, позивач та відповідачі подали апеляційні скарги.

Так, УПФ у м. Хмельницькому та ОСОБА_5 управління ПФУ в Хмельницькій області у поданих апеляційних скаргах, з посиланням та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати незаконну, на думку апелянтів, постанову від 28.10.2010 року і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. та задовольнити її позов в цій частині в повному обсязі. Крім того, просить суд задовольнити клопотання щодо постановлення окремої ухвали про ознаки злочинів у діях відповідачів. Що ж до апеляційних скарг УПФ у м. Хмельницькому та Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, то позивач проти їх доводів заперечила у звязку з необґрунтованістю та безпідставністю, просила апеляційний суд їх відхилити.

В судовому засіданні позивач підтримала свою апеляційну скаргу в повному обсязі.

Уповноважений представник відповідачів теж підтримала викладені вище вимоги апеляційних скарг органів пенсійного фонду та просила скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін спору не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, УПФ у м. Хмельницькому 19 травня 2004 року (протокол №1220) ОСОБА_2 призначено пенсію за віком в розмірі 513 грн. 62 коп. При цьому, коефіцієнт стажу визначено в 0,37083 виходячи із 445 місяців страхового стажу, а в подальшому - визначено в 0,37167, виходячи із 446 місяців страхового стажу.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним вище Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

За приписами ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що діяв до 01.01.2004 року, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання. А згідно п. д) цієї ж статті до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.

Згідно із п.109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 03.08.1972 року до стажу роботи зараховувалися, зокрема, періоди навчання у вищих навчальних закладах.

Листом №А/78-06 від 11.01.2007 року Національного університету харчових технологій вказано, підтверджено, що ОСОБА_2 навчалася в Київському технологічному інституті харчової промисловості з 01.09.1966 року по 30 червня 1971 року, однак при обчисленні стажу роботи органи пенсійного фонду зараховували період навчання позивачки по 16 червня 1971 року.

На думку колегії суддів висновок суду першої інстанції про те, що страховий стаж ОСОБА_2 за період навчання повинен обчислюватися з 01.09.1966 року по дату вручення диплому спеціаліста - 30.06.1971 року, а не по дату прийняття екзаменаційною комісією рішення про присвоєння кваліфікації є вірним, оскільки в трудовому законодавстві 1971 року діяла норма, згідно якої всім молодим спеціалістам, які направляються на роботу по закінченні навчального закладу, до початку роботи надається одномісячна відпустка (ОСОБА_4 Раднаркому СРСР від 16.09.1930 року). Відпустка, що надавалась молодому спеціалісту, як і відпустки, що надаються щорічно працівнику згідно трудового законодавства, відносилась до трудової діяльності, тому у переліку періодів, що зараховуються до стажу, окремо відпустки не виділяються. Аналогічна норма передбачалась і Положенням про персональний розподіл молодих спеціалістів, які закінчили вищі та середні спеціальні навчальні заклади, затвердженим 18.03.1968 року Міністерством вищої та середньої освіти СРСР.

Листом №А/78-64 від 04.04.2007 року Національний університет харчових технологій підтвердив, що ОСОБА_2 була направлена Міністерством харчової промисловості на роботу, а також, що згідно положення про Вищу школу СРСР студентам, після закінчення ВУЗу надавались канікули до 01 серпня 1971 року, і що позивачка повинна була приступити до роботи з 01 серпня 1971 року.

Таким чином, період відпустки з 01.07.1971 року по 31.07.1971 року має бути зарахований до стажу роботи ОСОБА_2

Крім того, матеріали справи підтверджують, що на підставі запису, внесеного до трудової книжки, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю з 11.03.2004 року по 11.04.2004 року.

Згідно абз. 3 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу включається період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю.

Тобто, вказаний період перебування позивача на обліку як безробітної підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги встановлені по справі обставини, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про наявність у ОСОБА_2 страхового стажу у 448 місяців (з врахуванням зарахованих періодів 0,5 місяця навчання на денній формі у Київському технологічному інституті харчової промисловості, 1 місяць відпустки по закінченню навчання, 1,5 місяця перебування на обліку як безробітної).

Наведені обставини є обґрунтованою підставою для зобов'язання УПФ у м. Хмельницькому визначати коефіцієнт страхового стажу ОСОБА_2 з врахуванням її страхового стажу у 448 місяців, а не 445 та 446 місяців, що мало місце до цього часу.

Згідно зі ч. 1 ст. 42 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Пунктами 2, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.07.2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, який відповідає не менше ніж 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, за винятком випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку підвищення пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із зростанням середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 11 травня 2005 р. № 341, змін до нього, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2006 року № 470, згідно з цим Порядком підвищується розмір пенсії, що склався станом на 31 грудня року, який передує року підвищення пенсій, обчислений відповідно до ст. 27 зазначеного Закону з урахуванням підвищення згідно із частиною 2 ст. 42.

Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році менший за коефіцієнт, що застосовується для підвищення пенсій у відповідному році, пенсії підвищуються на коефіцієнт, визначений згідно з пунктом 3 цього Порядку.

Коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році КП(п) визначається для кожного пенсіонера окремо за такою формулою: КП(п) = ПВ(2): ПВ (1),

де ПВ(1) - розмір пенсії ,обчислений відповідно до ст. 27 Закону з урахуванням підвищення пенсій, що склався станом на 1 січня року, який передує року підвищення пенсії, або на день призначення пенсії у разі, коли її призначено після 1 січня року, що передує року підвищення пенсії;

ПВ(2) - розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.. 27 Закону з урахуванням підвищення пенсій, що склався станом на 31 грудня року, який передує року підвищення пенсій.

Згідно із п. 5 цього Порядку, до підвищеного розміру пенсії додаються суми індексації пенсії, що склались відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення станом на 28 лютого року, у якому проводиться підвищення пенсії згідно з цим Порядком.

Тобто, згідно проведеного судом першої інстанції розрахунку, та враховуючи наведені суми індексації пенсії ОСОБА_2 станом на 31.12.2004 року - 33,29 грн., пенсійна виплата станом на 31 грудня 2004 р. становить: 513,62 грн. + 33,29грн.= 546,91грн., де 513,62 грн. - основний розмір пенсії за матеріалами пенсійної справи станом на день призначення пенсії; 33,29 грн. - сума індексації за серпень-грудень 2004 р.

Таким чином, індивідуальний коефіцієнт підвищення пенсійної виплати ОСОБА_2 за 2004 рік становить: 546,91 : 513,62= 1,06481, що перевищує визначений Мінпраці за п. 3 Порядку - 1,05500, тому є вірним твердження суду, що повинна залишитися сума пенсійної виплати станом на 31.12.2004 р., що сформувалась за Законом України "Про індексацію грошових доході населення"- 546,91 грн. , а підвищення на зростання 20% зарплати за коефіцієнтом 1,05500 не здійснюється. Таким чином, у 2005 році слід залишити суму підвищення пенсійної виплати, що склалася за рахунок індексації доходу ОСОБА_2 станом на кінець лютого 2005 р., такою ж залишається ця складова підвищення за кожен місяць до кінця 2005 року - 85,41грн. ( 33, 29 грн. + 52,12 грн.), а не 29, 79 грн. за коефіцієнтом 1,0550, як обчислено відповідачами з 01.03.2005 року.

Аналогічно, індивідуальний коефіцієнт підвищення пенсійної виплати ОСОБА_2 за 2005 рік за вищенаведеною формулою повинен становити: 599,03 грн. : 546,91 грн. = 1,09530, а не 1,07340, оскільки індивідуальний коефіцієнт ОСОБА_2 перевищує визначений органом виконавчої влади, відповідно до якого, як вбачається з матеріалів пенсійної справи, було підвищено пенсійну виплату позивачки у 2006 році на меншу суму - 41,94 грн. за коефіцієнтом підвищення 1,07340.

Таким чином, через зменшення відповідачами пенсійних виплат ОСОБА_2 на суми дійсних індивідуальних сум індексації, що перевищували підвищення за коефіцієнтами, які затверджувались Мінпраці (1,0550 та 1,07340) і повинні були застосовуватись лише у разі, якщо дійсні індивідуальні пенсійні виплати, що сформувались за рахунок індексації доходу, були меншими, - утворились суми недоплати пенсійних виплат ОСОБА_2 з січня 2005 р. по грудень 2006 р.

Ураховуючи наведене, та на підставі п. 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підлягають перерахуванню індексація пенсії та коефіцієнти підвищення пенсійних виплат за 2004,2005 роки, а також нарахуванню суми недоплачених пенсійних виплат за 2005, 2006 роки, що утворилися через обчислення їх відповідачами з порушенням вищенаведених чинних законодавчих норм, а також через незаконне додаткове зменшення пенсійної виплати ОСОБА_2 з серпня 2006 р. на 28, 03 грн.

Що ж до відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 500 грн., то на думку колегії суддів, попередньою судовою інстанцією враховано положення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідні розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначено розмір такої шкоди з урахуванням конкретних обставин справи, а також, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. А отже підстав для зміни судового рішення в цій частині не вбачається.

Крім того, доводи позивача щодо постановлення окремої ухвали відносно відповідачів, колегією суддів апеляційного суду теж відхиляються за відсутності для цього обєктивних підстав.

Згідно зі ч. 1 ст. 205 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу в разі залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки доводи поданих апелянтами апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2010 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 липня 2011 року .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

секретар