Справа № 808/1128/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року 16 год. 12 хв.Справа № 808/1128/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Подлєсних О.С., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - відповідач або Військова частина НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за не отримане речове майно; 2) стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у сумі 34476 грн. 09 коп.

В адміністративному позові (а.с.27-30) позивачем зазначено, що він проходив військову службу у Національній гвардії України, остання посада перед звільненням - офіцер оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_1 , військове звання перед звільненням - "підполковник". Наказом командувача Національної гвардії України від 20.05.2016 №74о/с позивача звільнено з військової служби у запас за пп."б" п.1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за станом здоров`я. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2016 №117 позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення з 06.06.2016 та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного військового комісаріату м.Запоріжжя. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Таким чином, останнім днем військової служби позивача (днем фактичного звільнення) є день виключення його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , тобто - 06.06.2016. Оскільки позивачу не було відомо чи є у відповідача заборгованість з видачі ОСОБА_1 речового майна, в останній день своєї військової служби, тобто 06.06.2016, позивач звернувся до керівництва Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про видачу довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, а також, у разі наявності заборгованості з видачі речового майна, із клопотанням про видачу відповідної грошової компенсації. Частину грошових виплат, на які позивач набув право у зв`язку із звільненням з військової служби, відповідач здійснив шляхом перерахування коштів у сумі 80976 грн. 04 коп. на банківський картковий рахунок позивача лише 13.06.2016, але довідки або інформації в будь-якому іншому вигляді про відсутність чи наявність заборгованості з видачі речового майна відповідач не надав. У зв`язку з неодержанням відповіді на рапорт від 06.06.2016 позивач 26.07.2016 знов звернувся до відповідача із клопотанням про видачу відповідної довідки. Відповідь на вищевказані звернення позивача від 06.06.2016 та від 26.07.2016 відповідач надав 04.08.2016 за №2158. Із вказаної відповіді та доданої до відповіді довідки №46, яку позивач фактично отримав 04.08.2016, йому стало відомо про наявність заборгованості з видачі речового майна, яка складає 34476 грн. 09 коп. Крім того, цією ж відповіддю від 04.08.2016 №2185 відповідач відмовив у виплаті позивачу грошової компенсації замість речового майна у зв`язку з відсутністю на рахунках військової частини коштів на закупівлю речового майна, які можна використати як компенсацію. Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження визначені Законом України «Про Національну гвардію України», ч.7 ст.21 якого передбачено, що порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 затверджено «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно». Отже, із запровадженням вищенаведеними нормами законодавства нового порядку виплати військовослужбовцям компенсації за неотримане речове майно є наочним, що на відміну від раніше чинного порядку, військовослужбовці набувають право на отримання грошової компенсації лише за однієї умови - у разі звільнення з військової служби. Будь-яких інших умов, за яких вказана компенсація може бути не виплачена, чинним законодавством не передбачено. За вищенаведених обставин та на підставі наведених норм матеріального права, позивач звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності відповідача протиправною та стягнення грошової компенсації за не видане речове майно. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 по справі №808/2442/16 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, а постанову Запорізького оружного адміністративного суду від 05.10.2016 залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не звертався до відповідача за виплатою грошової компенсації замість речового майна (факт подачі відповідачу рапорту від 06.06.2016 в ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження, а у заяві від 26.07.2016 було порушено клопотання лише про видачу довідки про вартість неотриманого майна та не містилось вимоги щодо видачі компенсації), а тому суди прийшли до висновку про відсутність бездіяльності з боку відповідача в питанні виплати ОСОБА_1 компенсації замість речового майна та відмовили в позові. У зв`язку з зазначеним, 06.03.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно та домігся проставлення відповідачем відповідної відмітки про факт прийняття цієї заяви на її копії. Вказана заява обґрунтована тим, що на день виключення зі списків особового складу частини й по теперішній час з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема, з речового забезпечення. Згідно наданої Військовою частиною НОМЕР_1 довідки №46 від 14.07.2016 вартість речового майна, що належить позивачу до видачі, але до теперішнього часу не видане, становить 34476 грн. 09 коп. Проте, на вказану заяву ОСОБА_1 отримано відповідь від військової частини НОМЕР_1 №3/29-557 від 10.03.2017 згідно якої питання про виплату грошової компенсації не може бути вирішено, оскільки у суді триває розгляд справи №808/2442/16 за його позовом про стягнення грошової компенсації за речове майно і рішення не набрало законної сили. В зв`язку з цим, 21.03.2017 позивач знов звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації в якій зазначив, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2016 по справі №808/2442/16 вже набрала законної сили, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 02.03.2017 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено. Згідно відповіді №3/29-659 від 24.03.2017 на останню заяву відповідач відмовив у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації, зазначивши, що виплату ним може бути здійснено лише у разі касаційного оскарження зазначених судових рішень по справі №808/2442/16. Вказану відповідь позивачем фактично отримано 29.03.2017. Ухвала Дніпропетровського апеляційного суду від 02.03.2017 по справі №808/2442/16, вмотивована тим, що право на виплату грошової компенсації замість речового майна позивача не порушено, а бездіяльність відповідача не є протиправною лише тому, що ОСОБА_1 не надано належних доказів, що підтверджують сам факт його звернення до Військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації. Отже, на теперішній час є беззаперечним факт звернення позивача за виплатою грошової компенсації за неотримане речове майно, але відповідач протиправно, в порушення вимог абз.2 ч.1 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016, у виплаті грошової компенсації позивачу відмовив.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.37-40), в яких зазначено, що ОСОБА_1 вже звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 НГУ протиправною та стягнення з відповідача коштів за неотримане речове майно в розмірі 34476 грн. 09 коп. По даному провадженню Запорізьким окружним адміністративним судом та Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом позивачу відмовлено у позовних вимогах, про що були постановлені відповідні постанова та ухвала. На теперішній час по даній справі відкрито касаційне провадження, але дотепер рішення Вищим адміністративним судом ще не винесено. Під час судових засідань по справі №808/2442/16 були з`ясовані події та обставини, які необхідно розглянути для винесення законного рішення щодо виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно. З`ясовано, що громадянин ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 НГУ. Наказом Командувача Національної гвардії України від 20.05.2016 №74о/с, його звільнено з військової служби у запас за п."б" п.1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). Фактично, останнім днем проходження військової служби ОСОБА_1 є день його відрахування зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (ч.2 ст.24 Закону України "Про військовій обов`язок і військову службу"). Згідно Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2016 №117 ОСОБА_1 відраховано зі списків особового складу частини. Згідно п.4 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом), що не заперечував позивач у своєму позові, апеляційній та касаційній скарзі по справі №808/2442/16, на підставі Наказу командира (начальника) Військової частини, в якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, яке належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, звертали увагу на той факт, що ОСОБА_1 у своєму позові, апеляційній та касаційній скарзі по справі №808/2442/16 зазначав, що 06.06.2016 (у день звільнення) нібито звертався з відповідним рапортом до керівництва Військової частини НОМЕР_1 , але насправді такого рапорту позивач в той день не надавав. Підтвердженням цього є відсутність на копії рапорту позивача від 06.06.2016, що додавався до позову, віз керівництва або відмітки про реєстрацію у нетаємному діловодстві, що передбачено п.2.6.10, п.2.12.2 "Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України", затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 №747. Це дає відповідачу підстави вважати, що ОСОБА_1 , умисно вводить суд в оману. Копія Журналу реєстрації вхідних та внутрішніх документів перебуває в матеріалах справи №808/2442/16. З відповідною вимогою ОСОБА_1 звернувся вже після звільнення, коли вже не мав статусу військовослужбовця (що необхідно враховувати при виплатах зазначеної компенсації). Також даний факт встановлено Запорізьким окружним адміністративним судом м.Запоріжжя шляхом допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які під час допиту підтвердили той факт, що ОСОБА_1 рапортом під час проходження служби до командування в/ч не звертався. Щодо права на отримання ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції по справі №808/2442/16, звертали увагу на те, що ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини 06.06.2016. Після зазначеної дати, отримання особами, які вже не є військовослужбовцями, грошової компенсації за неотриманне речове майно законодавством не передбачено. Відповідь командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2016 №2158 була надана з врахуванням необхідності доведення до ОСОБА_1 розгорнутої інформації щодо можливості проплати компенсації (тобто вся інформація стосувалася саме проплати компенсації за неотримане речове майно, і її обсяг ніяк не залежав від рапорту ОСОБА_1 від 06.08.2016 (оскільки такий рапорт до керівництва частини 06.08.2016 не надходив)). Після надходження позову громадянина ОСОБА_1 до військової частини, під час підготовки до судових засідань, посадовими особами юридичної служби (вони ж являлись представниками Військової частини по справі №808/2442/16), було зроблено висновок, що громадянин ОСОБА_1 взагалі не має права на отримання компенсації за неотримане речове майно, а також не має права отримати речове майно зі складу Військової частини НОМЕР_1 , оскільки офіційно звернувся до військової частини вже після звільнення з військової служби та на той час не перебував в статусі військовослужбовця. Дослідивши вищезазначені події та обставини, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції по справі №808/2442/16 встановили, що ОСОБА_1 недотриманий порядок звернення за грошовою компенсацією неотриманого речового майна, а тому відмовили йому у позовних вимогах.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши та дослідивши матеріли справи, судом з`ясовано наступне.

Дослідженням наданих сторонами документів (а.с.8-9) з`ясовано, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Національній гвардії України, остання посада перед звільненням - офіцер оперативного відділення штабу Військової частини НОМЕР_1 . Наказом командувача Національної гвардії України від 20.05.2016 за №74о/с позивача звільнено з військової служби у запас за пп."б" п.1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за станом здоров`я. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2016 за №117 позивача виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення з 06.06.2016 та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного військового комісаріату м.Запоріжжя.

Позивачем надано до суду його: Рапорт на адресу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо видачі йому довідки про вартість речового майна, яке належить до видачі, датований 06.06.2016; заяву від 26.07.2016 та відповідь на звернення надану Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 04.08.2016 за №2158, які були вже предметом дослідження як Запорізького окружного адміністративного суду у постанові від 05.10.2016, так і Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 02.03.2017 по справі №808/2442/16 (а.с.14-17).

Сторони надали суду пояснення, що суми, зазначені начальником речової служби Зорькіним Р.Г. у Довідці про вартість речового майна, що належить до видачі від 14.07.2016 за №46 - не оскаржуються, є вірними і не мають суперечностей (а.с.13).

Позивач 03.02.2017 (до прийняття Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвали від 02.03.2017 по справі №808/2442/16) звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з письмовою Заявою, в якій зазначено наступне: "… 06 червня 2016 року мене виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ, знято з усіх видів забезпечення, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 06 червня 2016 року №117. Однак, в день мого виключення зі списків особового складу частини й по теперішній час повного розрахунку грошовим та речовим забезпеченням не відбулося. Замість цього Ваші підлеглі, порушуючи керівні документи, перешкоджають цим розрахункам. Ніякої згоди про виключення мене зі списків особового складу до проведення повного розрахунку грошовим та речовим забезпеченням та усіх необхідних розрахунків я не надавав. Згідно п.242 Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Оскільки, без моєї згоди мене було виключено зі списків особового складу військової частини до проведення повного розрахунку грошовим та речовим забезпеченням, прошу: поновити до повного розрахунку мене на військовій службі Національної гвардії України в/ч НОМЕР_1 НГУ на посаді офіцера оперативного відділення штабу …" (а.с.98).

На вказану Заяву позивачу тимчасово виконуючим обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надано відповідь (вих.№3/29-336 від 09.02.2017), в якій зазначено наступне: "… У відповідь на Ваше звернення від 03.02.2017 повідомляю наступне: у зв`язку з тим, що питання щодо законності та обсягів Вашого розрахунку грошового та речового забезпечення при звільненні з військової служби розглядаються в судовому порядку (адміністративна справа №808/2189/16 та №808/2442/16 відповідно), військова частина НОМЕР_1 виконає Ваші вимоги з даних питань лише на підставі рішень відповідних судів по вищезазначеним справам, у разі якщо суди задовольнять Ваші позовні вимоги та такі рішення набудуть законної сили. На теперішній час розгляд судових справ продовжується. Також повідомляю, що відповідно до проведеного аналізу юридичною службою ввіреної мені військової частини щодо законності Вашого звільнення з військової служби, порушень законності не встановлено. Якщо Ви вважаєте, що Ваші законні права з даного приводу були порушені, Ви маєте право звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду …" (а.с.99).

06.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з письмовою Заявою, відповідно якої: "… Згідно наданої військової частиною НОМЕР_1 довідки №46 від 14.07.2016 вартість речового майна, що належить мені до видачі, але до теперішнього часу не видане, - становить 34476,09 грн. Абзацом 2 частини 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" … та постановою Кабінету міністрів України від 16.03.2016 №178 запроваджено новий порядок виплати військовослужбовцям компенсації за неотримане речове майно, і на відміну від раніше чинного порядку, військовослужбовці набувають право на отримання грошової компенсації лише за однієї умови - у разі звільнення з військової служби. Отже, оскільки я звільнений військової служби та на момент виключення із списків частини не був забезпечений речовим майном в натурі, прошу виплатити мені грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі - 34476,09 грн. …" (а.с.100).

На вказану Заяву позивачу командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надано відповідь (вих.№3/29-557 від 10.03.2017) наступного змісту: "… У відповідь на Ваше звернення від 06.03.2017 року повідомляю наступне: у зв`язку з тим, що питання щодо законності та обсягів Вашого розрахунку речового забезпечення при звільненні з військової служби розглядаються в судовому порядку (адміністративна справа №808/2442/16), військова частина НОМЕР_1 виконає Ваші вимоги з даного питання лише на підставі рішення відповідного суду по вищезазначеній справі, у разі якщо суд задовольнить Ваші позовні вимоги та таке рішення набуде законної сили. На теперішній час розгляд судової справи продовжується. Якщо Ви вважаєте, що Ваші законні права з даного приводу були порушені, Ви маєте право звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду …" (а.с.101, 103).

21.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з письмовою Заявою, в якій зазначено наступне: "… 06.03.2017 я, ОСОБА_1 , звернувся до Вас із заявою про виплату мені грошової компенсації за неотримане речове майно. Вказана заява була обґрунтована тим, що на день мого виключення зі списків особового складу частини й по теперішній час зі мною не було проведено повного розрахунку, зокрема, з речового забезпечення. Згідно наданої військовою частиною НОМЕР_1 довідки №46 від 14.07.2016 вартість речового майна, що належить мені до видачі, але до теперішнього часу не видане, - становить 34476,09 грн. Проте, на вказану заяву мною було отримано відповідь від в/ч 3029 №3/29-557 від 10.03.2017 із якої вбачається, що питання про виплату грошової компенсації не може бути вирішено, оскільки у суді триває розгляд справи №808/2442/16 за моїм позовом про стягнення грошової компенсації за речове майно і рішення не набрало законної сили. Повідомляю, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2016 по справі №808/2442/16 вже набрала законної сили, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 02.03.2017 у задоволенні моєї апеляційної скарги відмовлено. Разом з цим, зазначене рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 02.03.2017 було вмотивовано тим, що моє право на виплату грошової компенсації замість речового майна не порушено, оскільки мною не було надано належних доказів, що підтверджують факт мого звернення до військової частини НОМЕР_1 про виплату грошової компенсації. В зв`язку з цим, цю заяву прошу вважати моїм офіційним зверненням з виплатою грошової компенсації за неотримане речове майно та прошу виплатити мені належну грошову компенсацію у сумі - 34476,09 грн. …" (а.с.102).

На вказану Заяву позивачу командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надано відповідь (вих.№3/29-659 від 24.03.2017): "… У відповідь на Ваше звернення від 21.03.2017, повторно надаю Вам роз`яснення щодо виплати компенсації за не отримане речове майно: у зв`язку з тим, що питання щодо законності та обсягів Вашого розрахунку речового забезпечення при звільненні з військової служби розглядаються в судовому порядку (адміністративна справа №808/2442/16), військова частина НОМЕР_1 виконає Ваші вимоги з даного питання лише на підставі рішення відповідного суду по вищезазначеній справі, у разі якщо суд задовольнить Ваші позовні вимоги та таке рішення набуде законної сили. Таким чином, 02.03.2017 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю ухвалою по зазначеній справі Вашу апеляційну скаргу залишив без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду - без змін. Дана ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто 02.03.2017. Враховуючи вищевикладене, законність не виплати Вам грошової компенсації за не отримане речове майно була визнана в судовому порядку. Військова частина здійснить проплату компенсації за не отримане Вами речове майно у разі, якщо Вами буде подано касаційну скаргу по справі №808/2442/16, і така скарга буде задоволена Ухвалою Вищого адміністративного суду України, яка набере законної сили. Якщо Ви вважаєте, що Ваші законні права з даного приводу були порушені, Ви маєте право звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду …" (а.с.104).

Позов підлягає задоволенню враховуючи вище викладене та через наступне.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Отже, останнім днем військової служби позивача (днем фактичного звільнення) є день виключення його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , тобто - 06.06.2016.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України №876-VII від 13.03.2014 "Про Національну гвардію України" порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як передбачено ст.2 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 (надалі - "Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно"), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно").

Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік (п.7 "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно").

Як зазначено у п.242 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого 10.12.2008 Указом Президента України №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. (…) Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З метою отримання грошової компенсації ОСОБА_1 неодноразово звертався до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з заявами, на які позивач отримував лише відмови у здійсненні грошової компенсації вартості за неотримане речове майно: відповідь за вих.№3/29-336 від 09.02.2017, відповідь за вих.№3/29-557 від 10.03.2017, відповідь за вих.№3/29-659 від 24.03.2017.

Відповідач помилково пов`язує право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно з наслідками вирішення адміністративної справи №808/2442/16, оскільки предметом розгляду справи №808/2442/16 було: визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за не отримане речове майно; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 34476 грн. 09 коп. (а.с.42-44).

Зміст даної справи, що розглядається, та адміністративної справи №808/2442/16 є схожим, але приводи і підстави для звернення ОСОБА_1 до суду для захисту своїх прав та інтересів - є різними.

Вказана позивачем сума грошової компенсації вартості за не отримане речове майно підтверджується Довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі від 14.07.2016 за №46.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позивачем доведено право на отримання грошової компенсації вартості за не отримане речове майно у сумі 34476 грн. 09 коп.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2 КАС України).

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

У справі відсутні судові витрати, судовий збір не сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 34476 грн. 09 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 01.12.2017.

Суддя О.О. Прасов