Справа № 335/13673/17
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(в порядку скороченого провадження)
4 грудня 2017 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,
У листопаді 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
В обґрунтування позову зазначала, що вона з 04.04.1994 по 29.03.2002 працювала на посаді судді Заводського районного суду м. Запоріжжя, а з 01.04.2002 по 23.05.2017 - суддею апеляційного суду Запорізької області. З 23.05.2017 позивач є суддею у відставці.
24.05.2017 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання, за розпорядженням № 197584 від 30.05.2017 їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 86% від її суддівської винагороди, починаючи з 24.05.2017.
Із даним розпорядженням відповідач не згодна, оскільки при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідачем не було враховано ? частку навчання у вищому навчальному закладі, а враховано лише її стаж роботи на посаді судді, який становить 23 роки 1 місяць 17 днів, що призвело до зменшення розміру її щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 86%.
На її заяву про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із 90 % від суддівської винагороди та із врахуванням у її складі матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідач своїм листом від 11.10.2017 № 354/ж-9 відмовив, що, на думку позивача, є неправомірним.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії та розпорядження № 197584 від 30.05.2017 Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та рішення № 298/Б-1 від 07.08.2017 щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання, визначення її стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя починаючи з 24.05.2017 року призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум; зобов'язати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 640 грн.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.
До суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких управління пенсійного фонду зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді розраховано у відповідності до чинного законодавства, правові підстави для врахування до стажу роботи на посаді судді половину періоду навчання у інституті, а також врахування при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання у складі суддівської винагороди 1/12 частини матеріальної допомоги на оздоровлення, відсутні, у звязку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, в тому числі і заперечення відповідача, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 04.04.1994 по 29.03.2002 працювала суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя, а у період з 01.04.2002 по 23.05.2017 - суддею Апеляційного суду Запорізької області. З 23.05.2017 позивача виключено зі складу суддів Апеляційного суду Запорізької області у звязку з виходом у відставку.
Як вбачається із розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що розраховано апеляційним судом Запорізької області, до такого стажу ОСОБА_1 включено ? періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1977 по 01.07.1981, що становить 1 рік 11 місяців 00 днів. При цьому, згідно із зазначеною довідкою, всього стаж роботи ОСОБА_1 станом на 23.05.2017 становить 25 років 00 місяців 17 днів.
З 24.05.2017 Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016.
Згідно з розпорядженням відповідача № 197584 від 30.05.2017 року ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання у розмірі 86 % від суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 23 роки 0 місяців 26 днів. Тобто відповідачем при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не було враховано ? частину періоду її навчання у юридичному інституті на денному відділенні.
Листом від 11.10.2017 № 3548/Ж-9 Центральне обєднане УПФУ м. Запоріжжя повідомило позивачу про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, посилаючись на те, що її стаж обчислено відповідно до положень ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 і він становить 23 роки 26 днів, у звязку з чим правові підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % від розміру грошового забезпечення відсутні.
Пунктом 25 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 визначено, що частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Законом України «Про Вищу раду правосуддя» № 1798-VIII від 21.12.2016, було доповнено пункт 34 у розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

В даному випадку на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді Заводського районного суду м. Запоріжжя з питання визначення стажу роботи діяли норми ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992. Згідно зі ст. 43 вказаного Закону до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У подальшому, при визначенні стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, застосовувалася норма абз. 3 п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2005 року, згідно якої до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена Постанова Кабінету Міністрів була скасована Постановою Кабінету Міністрів № 1097 від 01.12.2010.

Водночас, відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного суду України у справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 р. №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999 р. №6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004 р. №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004 р. №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема зменшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів, що пов'язано із особливістю правового статусу суддів, як конституційних гарантій їх незалежності.

Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Вказане рішення визначає, що щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується судді у відставці не може бути обмежено граничним розміром та у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, хоча чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко не визначає врахування іншої діяльності, крім суддівського стажу, при визначенні права судді на відставку, з огляду на те, що ОСОБА_1 як суддя, набула таке право до моменту набрання чинності цієї редакцією зазначеного Закону, який не позбавляє права на відставку суддів, які набули таке право до набрання чинності цього Закону, позивачу має бути зараховано до стажу судді 1/2 частина періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Таким чином, загальний стаж роботи, що дає ОСОБА_1 право на відставку становить 25 років 00 місяців 17 днів, що підтверджено довідкою апеляційного суду про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання та надає право на 90% відсотків грошового утримання судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, а тому позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими.

У своєму позові ОСОБА_1 також посилалася на неправомірність дій відповідача щодо не включення до складу грошового забезпечення судді, з якого розраховується щомісячне довічне грошове утримання 1/12 частини матеріальної допомоги на оздоровлення.

Розглядаючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 та згідно зі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, поняття суддівської винагороди є комплексним, а перелік зазначених її складових є вичерпним.

Відповідно до положень ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Таким чином, законодавством, чинним на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та, відповідно, щомісячного довічного грошового утримання судді.

Матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням допомоги на оздоровлення.

З огляду на викладені обставини позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 267 КАС України суд вважає за необхідне зобовязати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9-12, 71, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії та розпорядження № 197584 від 30.05.2017 Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 24.05.2017 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та виплатити різницю у розміру довічного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя А.В. Шалагінова