Справа № 826/14624/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2017 року № 826/14624/16

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючого Бояринцевої М.А., суддів: Аверкової В.В., Шевченко Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом Державної служби геології та надр України

до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л.

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Державна служба геології та надр України звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. стосовно відмови у зверненні до суду щодо відстрочення виконання відповідного рішення та зупинення виконавчого провадження № 51891058.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу», «Про судоустрій і статус суддів» та зазначає, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. протиправно відмовлено у зверненні до суду щодо відстрочення виконання відповідного рішення та зупинення виконавчого провадження № 51891058, оскільки наявні обґрунтовані підстави, які унеможливлюють виконання рішення суду Державною службою геології та надр України.

Відповідач в судові засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі та завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 10 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51891058 по примусовому виконанню виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2016 року № 826/23816/15 про зобов'язання Державну службу геології та надр України продовжити строк дії спеціального дозволу (ліцензії) № 310 від 27 липня 1995 року на експлуатацію Битків-Бабченського родовища корисних копалин (нафтові поклади) на 20 років до 27 липня 2035 року та видати Спільному українсько-американському підприємству «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» (як товариство з обмеженою відповідальністю) спеціальний дозвіл на користування надрами Битків-Бабченського родовища зі строком дії до 27 липня 2035 року.

27 вересня 2016 року Державна служба геології та надр України звернулася до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою від 7 вересня 2016 року № 04-1830/1, в якій просила звернутися до суду з відповідними заявами щодо роз'яснення судового рішення у справі, щодо встановлення порядку та способу його виконання та просила розглянути питання щодо зупинення виконавчого провадження № 51891058. У своїй заяві позивач посилався на те, що наявність у підприємства податкового боргу унеможливлює законне виконання рішення суду.

Листом від 3 жовтня 2016 року № 20.1/16261-0-26/468/3 відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив Державну службу геології та надр України про те, що не вбачається підстав для звернення державного виконавця до суду із заявами про роз'яснення судового рішення та про встановлення порядку та способу його виконання.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХIV «Про виконавче провадження» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606-ХIV) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 11 Закону № 606-ХIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Згідно статті 36 Закону № 606-ХIV за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Пунктом 1 частини першої статті 38 Закону 606-ХIV встановлено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання;

Як встановлено під час розгляду справи, підставою для звернення державного виконавця до суду позивачем визначено ті обставини, що у Спільного українсько-американського підприємства «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» (як товариства з обмеженою відповідальністю) наявний податковий борг, що унеможливлює законне виконання рішення суду.

Проте, як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 червня 2016 року у справі № 826/23816/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року, однією з підстав для відмови в продовженні строку дії спеціального дозволу (ліцензії) № 310 від 27 липня 1995 року Державною службою геології та надр України визначено, що відповідно до інформації, наданої Державною фіскальною службою України від 26 серпня 2015 року № 20427/5/99-99-23-02-16 щодо наявності податкового боргу у Спільного українсько-американського підприємства «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» (як товариства з обмеженою відповідальністю) наявний податковий борг по рентній платі та платі за використання природних ресурсів.

Таким чином, обставини щодо наявності боргу у Спільного українсько-американського підприємства «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» (як товариства з обмеженою відповідальністю) були досліджені під час розгляду справи № 826/23816/15, а тому наявність податкового боргу по рентній платі та платі за використання природних ресурсів не може бути обставиною, яка унеможливлює виконання рішення суду.

При цьому, суд зазначає, що згідно частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Таким чином, Державна служба геології та надр України зобов'язана виконати рішення суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Державна служба геології та надр України зверталася до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про роз'яснення судового рішення в адміністративній справі № 826/23816/15 та листом від 28 вересня 2016 року за № 826/23816/15/10877/16 повідомлено позивача про неможливість розгляду заяви, оскільки вказана справа скерована до Вищого адміністративного суду України.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для звернення державного виконавця до суду із заявами про роз'яснення судового рішення та про встановлення порядку та способу його виконання.

Разом з тим, суд зазначає про наступне.

Бездіяльність - це певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов'язків згідно із законодавством України.

При цьому, згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення.

Отже, враховуючи, що звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення не є обов'язком державного виконавця, а є його правом, відповідно в даній адміністративній справі суд зазначає про відсутність бездіяльності державного виконавця щодо звернення до суду.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватись від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Надане органу право діяти саме таким чином у прийнято називати дискреційними повноваженнями (дискреційним правом, дискреційною владою).

В Рекомендаціях від 11.03.1980 року №R(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи поняття «дискреційне повноваження» визначене як повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найбільш відповідним за даних обставин.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий М.А.Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М. Шевченко