Справа № 802/1252/17-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1252/17-а

Головуючий у 1-й інстанції:

Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

05 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період з 23.08.2002 року по 06.11.2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Національної поліції України від 11.11.2015 року № 164о/с «По особовому складу», відповідно до п. 9 та 12 розділу 11 Закону України «Про національну поліцію» позивача разом з іншими працівниками Управління захисту економіки у Вінницькій області, «призначено таких, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно зі штатним розписом із 7 листопада 2015 року» на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління захисту економіки у Вінницькій області з присвоєнням спеціального звання майор.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 07.11.2016 року № 275 о/с майора поліції ОСОБА_4, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління захисту економіки у Вінницькій області звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність) з 09.11.2016 року. Підставою для прийняття наказу слугували висновки центральної атестаційної комісії від 22.09.2016 року та центральної апеляційної атестаційної комісії від 19.10.2016 року.

Не погодившись з підставами звільнення, ОСОБА_4 оскаржив його до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 року в адміністративній справі № 802/2068/16-а адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки у Вінницькій області № 275о/с від 07.11.2016 року та поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління захисту економіки у Вінницькій області. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні відмовлено.

На виконання рішень судів Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №32 о/с від 06.02.2017 року ОСОБА_4 поновлено на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління захисту економіки у Вінницькій області з 10.11.2016 року.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №177 від 26.05.2017 року ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції з 31.05.2017 року, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Посилаючись на те, що станом на дату звільнення та звернення до суду, відповідачем не проведено остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Після відкриття провадження в даній справі, згідно заяви позивача, на його картковий банківський рахунок зараховано 19708,62 грн., в рахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В зв'язку із чим, ОСОБА_4 зменшив свої позовні вимоги в цій частині.

Визначаючи щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю (далі - КЗпП) регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Спеціальним законодавством врегульовано правове становище осіб, які проходять службу в поліції, у тому числі, порядок, умови проходження та звільнення зі служби, порядок та умови оплати праці, зокрема: Законом України «Про Національну поліцію», Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України", Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року .

Разом з тим, вказаними нормативними актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення особам за час затримки розрахунку.

В той же час такий порядок встановлений КЗпП.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 21-352а13).

При усуненні розбіжностей у застосуванні судами касаційної інстанції пункту 56 Положення, статті 24 Закону України «Про відпусту», Верховний Суд України з посиланням на вимоги статей 1-3, 12, 14 Закону 2011-ХІІ, вказав на те, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців, в тому числі працівників правоохоронних органів, членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Нормативно - правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними. Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями закріпленими в Конституції та законах України з урахуванням особливостей, встановлених цими та іншими законами.

Враховуючи те, що нормами спеціального законодавства не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення особам за час затримки розрахунку, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми Кодексу Законів про працю України.

Згідно розрахунку середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2017 року по 31.07.2017 року самостійно поданою позивачем про доходи середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_4 складає - 589,73 грн., середньомісячне - 11794,60 грн.

Кількість днів затримки розрахунку (з відрахуванням святкових та неробочих днів) становить 40 робочих днів (з 01.06.2016 року по 28.07.2017 року), у зв'язку з чим сума грошового забезпечення становить 23589,20 грн. (589,73 грн. х 40 днів).

Заперечень щодо обрахунку цієї вимоги, відповідачем не заявлено.

А тому, позовні вимоги в частині стягнення з Департамента захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_4 середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 1 червня 2017 року по 28 липня 2017 року підлягають задоволенню шляхом стягнення 23589,20 грн.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зазначено, що відповідно до загальних підстав обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Пунктом 9 цієї ж постанови визначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тощо.

При цьому, суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даній справі протиправність дій відповідача полягає в не проведенні повного розрахунку з позивачем під час його звільнення зі служби в поліції. Мотивування моральної шкоди позивач зводить до наступного: відсутність належного грошового забезпечення, і як наслідок, втрата ділової репутації серед співпрацівників, знайомих друзів та родичів, виникнення заборгованості по комунальним платежам, неспроможність купувати необхідні речі.

Разом з тим, слід зазначити, що тимчасове скрутне матеріальне положення, що виникло у позивача, з урахуванням його правовідносин з відповідачем, не слід ототожнювати з моральною шкодою, оскільки протиправні дії відповідача в даній ситуації компенсуються (матеріально) за рахунок середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Стосовно посилань позивача про втрату ділової репутації серед співпрацівників, знайомих друзів та родичів, слід вказати, що конкретні приклади моральної шкоди ОСОБА_4 не вказано, наведені лише зазначені загальні фрази.

Вирішуючи питання про судові витрати, понесені позивачем, на правову допомогу суд виходив з наступного.

Положенням статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" №4191-VI від 20.10.2011 року (зі змінами та доповненнями) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно вимог статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатний осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень

У розрахунку вартості адвокатських послуг зазначено ряд робіт, які були виконані, а саме:

- Консультування клієнта та визначення обсягів доказової бази: 40 хв.

- попереднє опрацювання матеріалів наданих клієнтом:30хв.

- підготовка адвокатських запитів, направлених відповідачу:60 хв.

Угода про надання правової допомоги укладена 12.07.2017 року, один із адвокатських запитів був від 21.06.2017 року, оскільки адміністративний позов був поданий у липні 2017 року, судом не враховується вимога в розмірі обрахунку зазначеного часу адвокатського запиту від 21.06.2017 року, оскілки остання виходить за межі розгляду даної адміністративної справи.

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні питання та підготовка позовної заяви:120хв.

- підготовка розрахунків середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні:80хв.

- підготовка та подання до суду заяви про зменшення позовних вимог:40 хв.

- підготовка та направлення до Ради адвокатів Вінницької області заяви та матеріалів про скоєння адміністративного правопорушення ДЗЕ НП України (щодо ненадання відповіді на адвокатський запит відносно ОСОБА_4.) - 35 хв.

- підготовка розрахунку вартості адвокатських послуг:15хв.

Щодо вищенаведених двох пунктів розрахунку суд вказує, що дані обчислення виконаної роботи також виходять за межі розгляду цієї адміністративної справи, оскільки пов'язанні безпосередньо з професійною діяльністю представника позивача (адвоката), а тому врахування не підлягають.

- супроводження справи в суді: 15.08.2017 року -30хв., 30.08.2017 року - 30хв.

Отже, судом частково погоджено поданий розрахунок вартості адвокатських послуг, а саме в сумі 4147 грн.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 08 грудня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Полотнянко Ю.П.