Справа № 2270/4830/11
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/4830/11
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.,

суддів: Драчук Т. О., Гонтарука В. М.,

при секретарі: Марчаку А.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника апелянта: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю "Карат" (Позивач) звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому (Відповідач 1), Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області (Відповідач 2) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач 1 подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник Позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Відповідача 1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання представник Відповідача 2 не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено невиїзну позапланову перевірку Позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, з врахуванням уточнюючого розрахунку від 20.12.2010 року за № НОМЕР_1, за серпень 2010 року, жовтень 2010 року, листопад 2010 року, грудень 2010 року, за наслідками якої Відповідачем 1 було складено акт перевірки від 28 березня 2010 року № 2090/23 7/21328928 Про результати виїзної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю Карат, з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, з врахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виправлених помилок від 20.12.2010 року, за № НОМЕР_1, за серпень 2010 року, жовтень 2010 року, листопад 2010 року, грудень 2010 року за наслідками отримання податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

У висновку акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення пункту 1.8 ст.1, підпунктів 7.7.2, 7.7.10 пункту 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР, а саме: Позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за травень-серпень 2010 року, жовтень-грудень 2010 року всього на суму 1319985 грн., в тому числі за травень 2010 року на суму 28220 грн., за червень 2010 року на суму 9163 грн., за липень 2010 року на суму 34478 грн., за серпень 2010 року на суму 516622 грн., за жовтень 2010 року на суму 117281 грн., за листопад 2010 року на суму 414999 грн., за грудень 2010 року на суму 199222 грн.

В порушення підпункту 7.7.2 бпункту 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість Позивачем занижено залишок відємного значення (рядок 26 декларації) за травень 2010 року на суму 28220 грн., за червень 2010 року на суму 9163 грн., за липень 2010 року на суму 34478 грн., за серпень 2010 року на суму 516622 грн., за жовтень 2010 року на суму 117281 грн., за листопад 2010 року на суму 414999 грн., за грудень 2010 року на суму 199222 грн.

На підставі висновків акту перевірки Відповідач 1 прийняв податкове повідомлення рішення від № /0/755 від 28 березня 2011 року, яким Позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у сумі 1319985 грн., в тому числі: за травень 2010 року на суму 28220 грн., за червень 2010 року на суму 9163 грн., за липень 2010 року на суму 34478 грн., за серпень 2010 року на суму 516622 грн., за жовтень 2010 року на суму 117281 грн., за листопад 2010 року на суму 414999 грн., за грудень 2010 року на суму 199222 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, який підтверджує право платника податку на податковий кредит, є належно оформлена податкова накладна. Маючи відємне значення суми за різницею між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду, платник податку має право на бюджетне відшкодування суми податку, фактично сплаченій ним у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг). Окрім того, якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку на додану вартість до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Як вбачається з акту перевірки, за наслідками отриманої інформації, а саме: даних "Системи співставлення засобами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" по ланцюгах постачання ТМЦ/послуг на ТОВ "Карат" за травень-серпень 2010 р., жовтень-грудень 2010 р. відсутній факт надмірної сплати податку до бюджету виробником (імпортером) та факт сплати ПДВ отримувачами товарів їх постачальниками.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком податкового органу, виходячи з наступного.

Між товариством з обмеженою відповідальністю Карат та постачальниками, вказаними в акті перевірки були укладені договори купівлі-продажу товарів, поставки, оренди нежилого приміщення, комісії. Вказані обставини підтверджуються копіями договорів, доданих до матеріалів справи (том 1, а.с.12-36). Виконання договорів підтверджується копіями платіжних доручень про перерахування продавцям, постачальникам коштів за отримані товари, податкових накладних, рахунків фактур, які додані до матеріалів справи .

Як встановлено судом першої інстанції, на всі суми податку на додану вартість Позивач отримав від продавців, постачальників належно оформлені податкові накладні, що представниками Відповідачів не заперечується, підтверджується копіями цих документів, доданими до матеріалів справи.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 цього Закону передбачено, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

Таким чином, визначальним фактом права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в даному випадку є фактична надмірна оплата ним сум такого податку постачальникам товарів (послуг), які підтверджені виписаними відповідно до вимог чинного законодавства податковими накладними особами, які зареєстровані як платники такого податку, а підставою є дані податкової декларації за звітний податковий період.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду від 20.07.2010 № 1111/11/13-10 не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Відповідальною за сплату податку на додану вартість до бюджету є особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи. У разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Визначальним фактом права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в наступному податковому періоді є фактична оплата сум податку на додану вартість постачальникам товарів (послуг) у попередньому податковому періоді. Підтвердженням сплати Позивачем сум податку на додану вартість є подані ним податкові декларації по податку на додану вартість, згідно яких та розрахунків сум бюджетного відшкодування, сума що підлягає відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку становить 1319985 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що податковим органом ні в акті перевірки, ні в поданій апеляційній скарзі не ставиться під сумнів добросовісність дій платника податку (Позивача) та реальність вчинених ним господарських операцій. Також, Відповідачем 1 не заперечується те, що на час здійснення господарських операцій контрагенти Позивача були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податкове повідомлення - рішення відповідача № /0/755 від 28 березня 2011 року, щодо зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1319985 грн., є таким, що суперечить законодавству, тому його необхідно визнати неправомірним та скасувати, стягнувши з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю Карат 1319985 грн. відшкодування бюджетної заборгованості по податку на додану вартість.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а відтак постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 серпня 2011 року .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: секретар