Справа № 362/4032/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/4032/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Л.М. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на ухвалену у порядку скороченого провадження постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Відповідач, Васильківське ОУПФ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Васильківського ОУПФ, які полягають у тому, що при нарахуванні пенсії ОСОБА_2 з 12.04.2011 року не було враховано матеріальну допомогу, отриману за період з 01.04.2009 року по 31.03.2011 року у розмірі 14 221,30 грн., яка є складовою заробітної плати державного службовця, має постійний характер, в обов'язковому порядку виплачується не частіше ніж один раз на рік;

- зобов'язати Відповідача здійснити донарахування до пенсії Позивачу як державному службовцю з моменту її призначення, а саме з 12.04.2011 року, на виконання ст. 37 Закону України «Про державну службу» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» матеріальну допомогу у розмірі 14 221,30 грн.;

- зобов'язати Васильківське ОУПФ зробити перерахунок пенсії згідно довідок Енергетичної регіональної митниці Державної митної служби України від 14.04.2011 року №22/1/20-151 та №22/1/20-152, включивши до заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 14 221,30 грн., та виплатити недоплачену суму пенсії з часу її призначення, а саме з 12.04.2011 року.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2017 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії Васильківського ОУПФ щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії; зобов'язано Відповідача провести перерахунок пенсії Позивачу з урахуванням «Інших виплат», згідно з довідками Енергетичної регіональної митниці Державної митної служби України від 14.04.2011 року №22/1/20-151 та №22/1/20-152 про складові заробітної плати за 24 календарні місяці роботи, які не були враховані при призначенні пенсії, починаючи з 01.07.2017 року, із застосуванням ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час призначення пенсії, у розмірі 90% від суми заробітної плати. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень ст. 37 Закону України «Про державну службу», які були чинні на момент призначення ОСОБА_2 пенсії, та з огляду на нормативно визначені складові заробітної плати державного службовця, останній має право на перерахунок пенсії з урахуванням визначених у довідках сум.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд вказав на те, що за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться залежно від дати звернення із відповідною заявою до органів Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим підстав для її перерахунку з моменту призначення відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права, вказуючи безпідставний вихід суду за межі позовних вимог, а також на неврахування останнім відсутності правових підстав для перерахунку пенсій державних службовців у зв'язку з відсутністю у структурі заробітної плати державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, скасуванням норм щодо пенсійного забезпечення державних службовців з 01.06.2015 року, набранням чинності 01.05.2016 року новим Законом України «Про державну службу» та скасування з 15.12.2015 року правового механізму проведення перерахунку пенсій.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач з 15.04.2011 року перебуває на обліку у Васильківському ОУПФ та отримує пенсію за віком як працівник митниці відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% заробітної плати державного службовця, що не заперечується сторонами.

05.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Васильківського ОУПФ із заявою про донарахування до пенсії на нараховану і отриману матеріальну допомогу на оздоровлення та поліпшення соціально-побутових умов, яка не була нарахована з моменту призначення (а.с. 4). Разом з вказаною заявою Позивачем були надані довідки Енергетичної регіональної митниці Державної митної служби України від 14.04.2011 року №22/1/20-151 та №22/1/20-152, у графі «інші виплати» яких зазначено, що з квітня 2009 року по березень 2011 року останньому було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань на загальну суму 14 221,30 грн., на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 8-9).

Листом від 10.07.2017 року №3429/04 Васильківське ОУПФ повідомило ОСОБА_2 про відмову у задоволенні заяви Позивача, оскільки на момент виходу останнього на пенсію організаціями видавалися довідки, в яких передбачена графа «інші виплати», затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року №5-1, але внесення у довідку графи «інші виплати» не передбачає врахування цих виплат при обчисленні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» (а.с. 5-6).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 41, 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість відмови Відповідача у перерахунку пенсії Позивачу та наявність правових підстав для його здійснення.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 Митного кодексу України, який був чинний на момент призначення Позивачу пенсії, пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу».

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення Позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складалася з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога як на оздоровлення, так і для вирішення соціально-побутових питань, входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, приписами ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак, які не включаються до складу заробітної плати державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», повинні враховуватися Відповідачем при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 21-314а14 та від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Крім іншого, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відтак, покладення судом першої інстанції на Відповідача обов'язку провести перерахунок та виплату Позивачу пенсії з урахуванням інших виплат, зазначених у виданих Енергетичною регіональною митницею ДМС України довідках та до яких включено виключно матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, відповідає приписам матеріального та процесуального права.

Посилання Апелянта на неможливість проведення перерахунку пенсії, виходячи з розміру 90% заробітної плати державного службовця, судова колегія вважає безпідставним, оскільки при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, і яка діяла на момент призначення пенсії, а не при перерахунку вже призначеної пенсії. Наведена позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 10.12.2013 року у справі №21-420а13.

Твердження Відповідача про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії державного службовця через втрату чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» судовою колегією оцінюється критично, оскільки предметом спірних правовідносин є визначення складових пенсії державного службовця при її призначенні на підставі законодавства, що діяло на той момент, а не перерахунок останньої у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати.

Доводи Васильківського ОУПФ про безпідставний вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, Апелянтом жодним чином не зазначено, в якій частині судом здійснено вихід за межі позовних вимог, по-друге, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Посилання Апелянта на те, що із набранням чинності пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовуються норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначені, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак раніше призначені пенсії не перераховуються, судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки положення даного пункту поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко