Справа № 333/4233/16-а(ЗП/808/23/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 рокусправа № 333/4233/16-а(ЗП/808/23/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі № 333/4233/16-а (ЗП/808/23/16)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Департамента Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області

про скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2016 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області , в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову № 28/1008-22.3/2406 від 11.08.2016 Департаменту ДАБІ у Запорізькій області про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 52 200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків щодо самочинного будівництва (без декларації про початок будівельних робіт), оскільки за позицією позивача роботи щодо побудови тимчасових споруд не потребують подання декларації про початок виконання будівельних робіт.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі № 333/4233/16-а(ЗП/808/23/16) в задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Судом встановлено, що за результатами проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, відповідачем виявлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснюється реконструкція відкритого майданчику дитячих мобільних атракціонів. За результати проведеної експертизи, відповідачем встановлено, що установлені позивачем металеві палі є металоконструкціями, а роботи з їх установки є будівельними. Будь-яких документів щодо початку проведення будівельних робіт позивачем не надавалось, отже будівництво визнано самочинним і ФОП ОСОБА_1притягнуто до відповідальності. На підставі дослідження встановлених по справі обставин, та з огляду на приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що здійснювані ним роботи не є будівельними в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Постанову суду мотивовано встановленням обґрунтованості висновків Інспекції щодо виявлених порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Не погодившись з постановою суду, ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі № 333/4233/16-а(ЗП/808/23/16) , як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Скаржник наполягає на тому, що ним здійснюються роботи з розчищення наслідків пожежі, влаштування тимчасової споруди, які не є будівництвом, і, відповідно, не потребують подання декларації про початок виконання будівельних робіт.

Скаржник зауважує, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач здійснював будівельні роботи з облаштування пальового фундаменту, ґрунтується на матеріалах наданої відповідачем судової експертизи, яка не має обов'язкового характеру та має оцінюватись як один із доказів, у тому числі, на предмет його належності та допустимості. При цьому скаржник зауважує, що вказана експертиза взагалі ніколи не досліджувалась компетентним органом, тобто судом, оскільки кримінальне провадження, в межах якого вона проведена, закрито за відсутності складу злочину.

Крім того, позивач наполягає, що споруда, яка виготовлялась на замовлення позивача, відноситься саме до тимчасових споруд, оскільки вона виготовлена з полегшених конструкцій та конструювалась для розміщення літнього майданчику при стаціонарному кафе, і це твердження додатково підтверджується тим фактом, що постановою адміністративної комісії районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 02.08.2016 № 17/03 позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог статті 152 КУпАП, а саме: встановлення тимчасових споруд на комунальній землі без відповідних документів.

При цьому скаржник звертає увагу, що норми Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію Держархбудінспекція не передбачають функцій Держархбудінспекції щодо застосування саме господарських санкцій, а, зважаючи на те, що позивача вже притягнуто до адміністративної відповідальності за розміщення тимчасових споруд в районі Набережній магістралі, повторне притягнення до адміністративної відповідальності за ті самі дії (встановлення конструкцій без відповідного дозволу) є неможливим в силу приписів ст.63 Конституції України.

Зазначена правова позиція підтримана позивачем та його представником в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором оренди нерухомого майна № 2/16, від 13.06.2016 ПП «Саліан» (орендар) передано ФОП ОСОБА_1 (суборендарем) у користування (суборенду) нерухоме майно: кафе (площею 112,2 кв. м), вбиральня, кафе (площею 77,3 кв. м), шашличну за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.69-71).

30.06.2016 Громадське об'єднання «Джерело» звернулось до прокуратури Запорізької області зі скаргою, в якій повідомлено, що по АДРЕСА_1 ведеться будівництво без дозвільних документів (на місці згорілих нічних клубів «Кефир») і «Пятница»); будівництво здійснюється на ділянці, яка є накопичувальним майданчиком і гідротехнічною спорудою (а. с.65).

Прокуратурою Запорізької області вказану скаргу скеровано за належністю: до ГУ Нацполіції у Запорізькій області та Департаменту ДАБІ у Запорізькій області (а. с.64).

Слідчим відділенням Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ Нацполіції у Запорізькій області відкрито кримінальне провадження №0002680 від 21.06.2016 за фактом здійснення незаконного будівництва на Набережній автомагістралі за кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за ч.4 ст.197-1 КК України 197-1 «Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво», яке у вересні 2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

На підставі направлення № 431 від 11.07.016 (а. с.67) головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту ДАБІ у Запорізькій області Черненком Р. В. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ФОП ОСОБА_1 на об'єкті «Відкритий майданчик дитячих мобільних атракціонів» за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до «Предпроектные проработки реконструкции недвижимого имущества под комплекс для обслуживания пассажиров речного транспорта в составе: кафе, ресторан, речные кассы по АДРЕСА_1» (мовою оригіналу)», за результатами якої складений відповідний акт від 25.07.2016 (а. с.72, 73).

У даному акті, зокрема, зафіксовано, що на час проведення перевірки на вказаному об'єкті будівництва:

- влаштовано 43 металевих палі (труба діаметром 100 мм) заглиблених у грунт (пісок); верх паль частково зварений металевим швелером [14 та металевим гнутим кутком L70 у вигляді ростверку;

- відповідно до висновку судового експерта Лещенко К. І. № 2206 від 25.07.2016, за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по кримінальному провадженню №0002680:

1. Проведеним дослідженням встановлено, що металеві конструкції (стойки), які розташовані на земельній ділянці біля об'єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, є металевими палями.

2. Проведеним дослідженням встановлено, що металоконструкція яка розташована біля об'єктів нерухомості за вказаною адресою, є пальовим фундаментом.

3. Виготовлення та встановлення металоконструкції, яка розташована біля об'єктів нерухомості за вказаною адресою, є будівельно-монтажними роботами.

4. Проведеним дослідженням встановлено, якщо проектна документація на об'єкт дослідження, не виготовлена та не узгоджена, документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію не отримано, декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів І-ІІІ категорії складності не зареєстровано, здійснення будівельних робіт не відповідає вимогам державних будівельних норм.

З посиланням на ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інспектор дійшов в акті перевірки висновку, що ФОП ОСОБА_1 виконано будівельно-монтажні роботи з влаштування пальового фундаменту на земельній ділянці біля об'єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, без отримання права на виконання будівельних робіт, а саме без декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466; категорія складності об'єкта II; клас наслідків (відповідальності) будівлі СС-1; перевірку проведено з фото фіксацією (а. с.72, 73).

Також за результатами перевірки відповідачем складено:

- протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.07.2016 з повідомлення про призначення справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 11.08.2016 (а. с.5, 6);

- припис від 28.07.2016, в якому вимагається з з 28.07.2016 не виконувати будівельні роботи на зазначеному об'єкті до набуття права на їх виконання згідно з вимогами чинного законодавства (а. с.4).

11.08.2016 за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері головним інспектором Інспекції прийнято постанову № 28/1008-22.3/2406 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою на ФОП ОСОБА_1, як будівельну організацію, що здійснює виконання робіт, за порушення ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466 накладено штраф у розмірі 52 200 грн. у відповідності до п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (а. с.7).

Крім того, матеріали справи свідчать, що постановою у справі про адміністративне правопорушення № 17/03 від 02.08.2016 адміністративною комісією районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району громадянина ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів», за самовільне проведення будівельних монтажних робіт за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.9).

ФОП ОСОБА_1, вважаючи безпідставним винесення постанови про накладення штрафу від 11.08.2016 № 28/1008-22.3/2406, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.11, ч.1 ст.195 КАС України, беручи до уваги, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.99 №687-XIV (в редакції, що діяла виникнення спірних відносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Згідно п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою КМУ від 09.07.2014 № 294 (далі - Положення), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (п.7 вказаного Положення).

У відповідності до ч.2 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (в редакції на момент проведення перевірки, далі - Закон № 3038) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553), згідно п.2 якого Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

Так, згідно з п.5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

За приписами п.п.2, 3 п.11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право:

- складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом;

- видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до п.16 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Згідно п.17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Аналіз наведених норм свідчить, що за результатами проведення перевірки посадові особі органів Держархбудінспекції мають повноваження щодо складення акту перевірки, припису і протоколу про вчинення правопорушень, у разі встановлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

При цьому у п.п.14 п.4 вищевказаного Положення Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань: у визначених законодавством випадках розглядає справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та справи про адміністративні правопорушення із прийняттям відповідних рішень.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.94 № 208/94-ВР (в редакції, що діяла на момент проведення перевірки, далі - Закон № 208) накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", мають право від імені: органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Згідно з п.п.1 п.22 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою КМУ від 06.04.95 № 244 (в редакції, що діяла на момент проведення перевірки, далі - Порядок № 244), за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає, зокрема, постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу).

Отже, наведені норми свідчать про наявність у органів Держархбудінспекції права приймати постанови і по справах про адміністративні правопорушення, і по справах про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, і цим спростовуються доводи скаржника про те, що норми Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію Держархбудінспекція не передбачають функцій Держархбудінспекції щодо застосування саме господарських санкцій.

При цьому посилання скаржника на наявність постанови про притягнення Підприємця до адміністративної відповідальності за розміщення тимчасових споруд в районі Набережній магістралі, передбачене ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки застосування Інспекцією до ФОП ОСОБА_1 як суб'єкту господарювання, який здійснює будівельні роботи, господарських санкцій на підставі Закону № 208, не є повторним притягненням до адміністративної відповідальності за ті самі дії з порушень, передбачених ст.152 КУпАП, у вигляді штрафу, застосованого комісією райадміністрації Запорізької міськради до громадянина ОСОБА_1

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач помилково ототожнює адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, з адміністративно-господарською санкцією, передбаченою ст.2 Закону № 208, які є різними як суб'єктним складом, так і за об'єктом правовідносин, які вони захищають.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на приписи п.5 Порядку № 244, згідно з яким накладення на суб'єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не звільняє від відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення, посадових осіб такого суб'єкта, до службових обов'язків яких належить забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Стосовно суті виявленого порушення колегія суддів зазначає наступне:

У п.4 ч.2 ст.2 Закону № 208 суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.1 ст.36 Закону № 3038 (порушення якої зафіксовано Інспекцією в акті перевірки від 25.07.2016) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з абз.1, 2 ч.2 ст.36 Закону № 3038 реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

У п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466 (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Порядок № 466) будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та:

подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів I-III категорії складності.

Таким чином, для законності виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва I-III категорії складності у замовника таких робіт мають бути наявними документ щодо земельної ділянки, на якій ведеться будівництво (який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію), зареєстрована в органі Держархбудінспекції декларація про початок виконання будівельних робіт.

Разом з тим, за висновками акту перевірки від 25.07.2016 встановлено здійснення Підприємцем будівельних робіт без декларації про початок виконання будівельних робіт у порушення ч.1 ст.36 Закону № 3038 та п.5 Порядку № 466.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Позивачем не надано суду доказів наявності на момент проведення Інспекцією перевірки і пред'явлення інспектору зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Скаржник, не заперечуючи відсутності вищевказаної декларації, наполягає на тому, що ним здійснюються роботи з розчищення наслідків пожежі, влаштування тимчасової споруди не є будівництвом, і, відповідно, не потребує подання декларації про початок виконання будівельних робіт.

За визначенням, наведеним у ч.2 ст.28 Закону № 3038, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Разом з тим, з вищенаведених обставин справи вбачається, що в акті перевірки від 25.07.2016 зафіксовано: влаштування 43 металевих палі (труба діаметром 100 мм) заглиблених у ґрунт (пісок); верх паль частково зварений металевим швелером [14 та металевим гнутим кутком L70 у вигляді ростверку; вказана металоконструкція являється пальовим фундаментом, і виготовлення та встановлення цієї металоконструкції є будівельно-монтажними роботами.

Відповідно до п.5.9 ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування» за конструкцією фундаменти поділяють на:

- окремо розташовані стовпчасті, стрічкові, щільові просторові, спеціальні з анкерами, із забивних блоків чи коротких паль, перехресні системи стрічок, плитні, коробчасті, просторово-рамні, які можуть бути малозаглиблені, мілкого закладання та заглиблені для споруд, що влаштовують у котлованах;

- підземні просторові системи "палі-колони - перекриття - огороджувальні конструкції", що застосовують як заглиблені фундаменти для споруд із більш ніж одним підземним поверхом, які виконують з поверхні (без улаштування котловану);

- палі-колони, стовпи, глибокі опори, оболонки, кесони, "стіни в ґрунті"; комбіновані системи паль, глибоких опор або оболонок, об'єднаних кущовими, стрічковими, плитними ростверками або просторово-рамними чи коробчастими системами, які застосовують як фундаменти глибокого закладання.

В свою чергу, у відповідності до п.п.8.3.1 п.8.3 «Фундаменти глибокого закладання» ДБН В.2.1-10-2009 вимоги 8.3.2-8.3.4 розповсюджуються на основні принципи розрахунків фундаментів глибокого закладання (згідно з класифікацією розділу 5) у вигляді систем паль, об'єднаних просторовими ростверками згідно з 5.9.

Згідно з п.п.8.3.3 п.8.3 ДБН В.2.1-10-2009 розрахункову модель фундаментів глибокого закладання слід представляти у вигляді комбінованої системи "палі-ростверк-основа". Модель конструктивних елементів системи повинна враховувати їх просторову жорсткість. Сумісну роботу паль і ростверків з основою моделюють по всіх контактних поверхнях згідно з підрозділом 8.4.

3 застосуванням системи "палі-ростверк-основа" розраховують конструктивні елементи комбінованого фундаменту за несучою здатністю і деформаціями основи згідно з вимогами зміни № 1 та № 2 цих норм (п.п.8.3.4 п.8.3 ДБН В.2.1-10-2009).

Таким чином, з ДБН В.2.1-10-2009 вбачається, що система паль, об'єднаних просторовими ростверками, відноситься до фундаментів, і виконання робіт з облаштування пальового фундаменту суперечить визначенню тимчасової споруди, наведеному у ч.2 ст.28 Закону № 3038.

Скаржник, не спростовуючи безпосередньо виконання будівельних робіт з облаштування пальового фундаменту, зазначає, про безпідставність взяття до уваги судом першої інстанції висновку експертизи, в якому встановлено здійснення цих робіт, з огляду на те, що даний висновок не досліджувався компетентним органом, тобто судом, і на те, що кримінальне провадження, в межах якого була проведена експертиза, закрито за відсутності складу злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах вищевказаного кримінального провадження № 0002680 проведена будівельно-технічна експертиза, за результатами якої складено Висновок експерта № 2206 від 25.07.2016 з фотознімками (а. с.86-91), використаний при складання акту перевірки Інспекції від 25.07.2016 та взятий до уваги судом першої інстанції.

Стаття 86 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За визначенням, наведеним у ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Доводи скаржника про те, що вищевказаний Висновок експерта не досліджувався судом в межах кримінального провадження, яке було закрито за відсутності складу злочину, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не свідчать про неналежність і недопустимість цього Висновку як доказу у даній адміністративній справі.

При цьому колегією суддів звертається увага на те, що позивачем, зі свого боку, не наведено доводів з посиланням на норми чинного законодавства, будівельні норми, які б підтверджували позицію Підприємця про те, що здійснювані ним роботи з влаштування щодо пальового фундаменту стосуються саме тимчасових споруд.

Так, оцінюючи спірну постанову про накладення штрафу від 11.08.2016 № 28/1008-22.3/2406 на відповідність зазначеним у ч.3 ст.2 КАС України приписам, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач мав законні підстави для її прийняття, оскільки позивачем не недоведена належними доказами відсутність здійснення будівних робіт за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі № 333/4233/16-а(ЗП/808/23/16) залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі № 333/4233/16-а(ЗП/808/23/16) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко