Справа № 810/4017/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

28 листопада 2017 року 810/4017/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, Голови Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області Козюба Станіслава Анатолійовича, Начальника відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації Харитонюк Тетяни Миколаївни, треті особи: ТОВ "Трубіж Агро Центр", гр. ОСОБА_5, про визнання протиправними рішення та дій,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом до Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, Голови Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області Козюба Станіслава Анатолійовича, Начальника відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації Харитонюк Тетяни Миколаївни, треті особи: ТОВ "Трубіж Агро Центр", гр. ОСОБА_5, про визнання протиправними рішення та дій.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення даного позову, в якому він просить, з урахуванням уточнення, заборонити Кулажинській сільській раді вчиняти дії щодо затвердження Детального плану території земельної ділянки загальною площею 2,0958 га (кадастровий номер НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) для ведення особистого селянського господарства, будівництва складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі в с. Кулажинці Броварського району Київської області.

Клопотання обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_10, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розміщеного на ній будинку, в якому проживає, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_8, площею 0,074 га для ведення особистого селянського господарства.

Вказані земельні ділянки є сусідніми до земельних ділянок, які належать ТОВ «Трубіж Агро Центр», кадастровий номер НОМЕР_9 площею 0,2944 га, ОСОБА_5, кадастрові номери НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_7 та НОМЕР_4. Цільове призначення зазначених земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства.

Кулажинською сільською радою Броварського району Київської області 21 червня 2017 року прийнято два рішення про надання дозволу на розробку детального плану території села Кулажинці: Рішення №128 про надання дозволу ТОВ «Трубіж Агро Центр» на розробку детального плану територій окремої земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_9 площею 0,2944 га., та Рішення № 129 про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку детального плану територій загальною площею 1,8014 га. до складу якої самовільно включені 6 земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_7 та НОМЕР_4.

У подальшому Головою Кулажинської сільської ради Козюбом С.А. замовлено та затверджено, а Начальником відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації Харитонюк Т.М. погоджено Завдання на проектування Детального плану території земельної ділянки загальною площею 2,0958 га (кадастровий номер НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) для ведення особистого селянського господарства, будівництва складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі в с. Кулажинці Броварського району Київської області.

Таким чином, є підстави вважати, що проект детального плану території розроблений у вигляді, що передбачає забудову, саме з можливістю подальшої зміни цільового призначення земельних ділянок, виведення їх з категорії земель сільськогосподарського призначення - ведення особистого селянського господарства в іншу категорію, що дозволяла б здійснювати комерційну діяльність та забудову юридичній особі - ТОВ «Трубіж Агро Центр».

Отже, у випадку затвердження детального плану території вказаних земельних ділянок існуватиме можливість зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Оскаржувані рішення, прийняті 21.06.2017, мають очевидні ознаки протиправності, оскільки відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Також відповідно до цієї норми закону детальний план території можливо розробляти лише для трьох видів територій - кварталів, мікрорайонів або іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, і жодним нормативно - правовим актом не передбачено розроблення детального плану на окремі земельні ділянки.

Крім того, позивач зазначає, що на земельних ділянках, які належать третім особам, фактично здійснюються будівельні роботи по приєднанню до електричних мереж електроустановок об'єктів, які знаходяться на земельних ділянках НОМЕР_5 та НОМЕР_4, що підтверджується листом ПАТ «Київобленерго».

Отже, позивач вважає, що існує небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Представник позивача надала суду клопотання в якому просила розглядати дане клопотання за її відсутності та відсутності позивача.

Представники відповідачів та третіх осіб до судового засідання не з'явилися, про день, час та місце повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду даного клопотання не зверталися.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд клопотання у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Частиною четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

При цьому, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов'язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Як слідує з матеріалів справи, гр. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_10, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розмішеного на ній будинку, в якому проживає, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_8, площею 0,074 га для ведення особистого селянського господарства.

Зазначені земельні ділянки є сусідніми до земельних ділянок, які належать ТОВ «Трубіж Агро Центр», кадастровий номер НОМЕР_9 площею 0,2944 га, ОСОБА_5, кадастрові номери НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_7 та НОМЕР_4. Цільове призначення зазначених земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства.

Кулажинською сільською радою Броварського району Київської області 21 червня 2017 року прийнято рішення про надання дозволу на розробку детального плану території села Кулажинці: Рішення №128 про надання дозволу ТОВ «Трубіж Агро Центр» на розробку детального плану територій окремої земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_9 площею 0,2944 га., та Рішення № 129 про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку детального плану територій загальною площею 1,8014 Га. до складу якої самовільно включені 6 земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_7 та НОМЕР_4.

Згодом, Головою Кулажинської сільської ради Козюбом С.А. замовлено та затверджено, а Начальником відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації Харитонюк Т.М. погоджено Завдання на проектування Детального плану території земельної ділянки загальною площею 2,0958 га (кадастровий номер НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) для ведення особистого селянського господарства, будівництва складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі в с. Кулажинці Броварського району Київської області.

Окрім того, на сьогоднішній день на спірних земельних ділянках фактично відбуваються будівельні роботи, що підтверджується, зокрема, листом ПАТ «Київобленерго», згідно якого останній на вказаних земельних ділянках здійснює роботи по приєднанню до електричних мереж електроустановок об'єктів, які знаходяться на земельних ділянках НОМЕР_5 та НОМЕР_4.

При цьому, у Реєстрі дозвільних документів немає жодної інформації про початок здійснення будівельних робіт, що підтверджується листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 09.11.2017 № 10/10-18/11/02

Також судом встановлено, що після прийняття оскаржуваних рішень Головою Кулажинської сільської ради було затверджено завдання на проектування Детального плану спірних земельних ділянок.

На виконання вказаного завдання архітектором ОСОБА_6 розроблено проект Детального плану території земельної ділянки загальною площею 2,0958 га для ведення особистого селянського господарства, будівництва складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі в с. Кулажинці Броварського району Київської області».

Як слідує з проекту Детального плану, на земельних ділянках, призначених для ведення особистого селянського господарства, планується здійснювати її забудову під комерційне підприємство, побудувавши господарську будівлю, гаражі для зберігання техніки та склад площею 4 тисячі квадратних метрів та висотою 9 метрів, будівельний обсяг якого становить понад 35 тисяч кубічних метрів.

Також слід зазначити, що 19 вересня 2017 року відбулися громадські слухання щодо затвердження Детального плану території, на яких позивач та інші мешканці села Кулажинці висловили свої заперечення з приводу його затвердження та надали свої зауваження.

Крім того, цільове призначення спірних земельних ділянок - для особистого селянського господарства, що підтверджується копією витягів ДЗК.

Незважаючи на це, як вже зазначалося, завдання на розробку детального плану території передбачає забудову земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зокрема, складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Слід відмітити, що статтею 23 Земельного кодексу України гарантується пріоритетність земель сільськогосподарського призначення.

Так, згідно вказаної статті землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання. Визначення земель, придатних для потреб сільського господарства, провадиться на підставі даних державного земельного кадастру.

Таким чином, є підстави вважати, що проект детального плану території розроблений у вигляді, що передбачає забудову саме з можливістю подальшої зміни цільового призначення земельних ділянок, а саме: виведення їх з категорії земель сільськогосподарського призначення - ведення особистого селянського господарства в іншу категорію, що дозволяла б здійснювати комерційну діяльність та забудову юридичні особі - ТОВ «Трубіж Агро Центр».

Таким чином, у випадку затвердження детального плану території вказаних земельних ділянок існуватиме можливість зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Крім того, згідно пункту 2 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності).

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Також, відповідно до цієї норми закону, детальний план території можливий лише для трьох видів територій - кварталів, мікрорайонів або іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Аналогічна норма закріплена пунктом 4.2 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території», згідно якого детальний план розробляється виключно на основі затвердженого генерального плану населеного пункту, і при цьому лише на структурно-планувальні елементи території в межах населеного пункту. Також цим пунктом передбачено, що детальний план розробляється як правило на територію, що обмежується магістралями, вулицями, магістральними інженерними мережами або елементами ландшафту.

З викладеного слідує, що рішення про розроблення детального плану території може бути прийнято лише на підставі та для уточнення генерального плану території.

Разом з тим, за наявності затвердженого генерального плану розробка на його підставі детального плану території не передбачена для окремої земельної ділянки, що є ознакою протиправності прийнятих рішень.

За таких обставин суд вважає, що у даному випадку наявні передумови для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Кулажинській сільській раді вчиняти дії щодо затвердження Детального плану території земельної ділянки загальною площею 2,0958 га (кадастровий номер НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) для ведення особистого селянського господарства, будівництва складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі в с. Кулажинці Броварського району Київської області.

У Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2003р від 30.01.2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд з огляду на докази, надані стороною у справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що клопотання не є надуманим, спір між сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд, має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози порушення прав позивача.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити із дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у зазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини у своїй судовій практиці визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа "Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші пороти Мальти").

Отже, враховуючи наведене, приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем у даній справі позовних вимог, обставин та наданого обґрунтованого клопотання із відповідними доказами, в якому позивач просить забезпечити адміністративний позов і які дають можливість суду зробити висновок про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а невжиття таких заходів, у разі задоволення позову, призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову у даній справі підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 5, 6 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно. Виконання ухвал про заборону вчиняти певні дії виконуються в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 118, 128, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Заборонити Кулажинській сільській раді вчиняти дії щодо затвердження Детального плану території земельної ділянки загальною площею 2,0958 га (кадастровий номер НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7) для ведення особистого селянського господарства, будівництва складської будівлі по зберіганню зерна, гаражу та адміністративно-побутової будівлі в с. Кулажинці Броварського району Київської області.

Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лапій С.М.