Справа № 2270/682/11
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/682/11
Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Голоти Л. О., Совгири Д. І.

при секретарі: Чернишук О.М.

за участю сторін:

позивача не з'явився,

відповідача 1 не з'явився,

відповідача 2 не з'явився,

Головного управління Державного казначейства у Хмельницькій області - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому про визнання нечинною відмови у поверненні надміру сплаченого податку та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в січні 2011 року звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в місті Хмельницькому (відповідач 1), Державного казначейства України у м. Хмельницькому (відповідач 2) про визнання нечинним рішення щодо відмови включити до податкового кредиту витрати в сумі 6537, 83 грн., зобов'язання включення даної суми до податкового кредиту та стягнення надміру сплаченого податку в сумі 980,65 грн.

17.02.2011 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог в частині визнання нечинним рішення ДПІ у м. Хмельницькому щодо відмови включити до податкового кредиту витрати в сумі 6537,83 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.02.2011 року позов задоволено. Зобов'язано Державну податкову інспекцію в місті Хмельницькому включити до складу податкового кредиту суму витрат в розмірі 6537, 83 грн., сплачених за іпотечним житловим кредитом. Зобов'язано ОСОБА_4 управління Державного казначейства України в Хмельницькій області повернути ОСОБА_3 суму надміру сплаченого податку в розмірі 980, 65 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач 2 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована невірним застосуванням судом І інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору. Зокрема, що судом І інстанції не враховані норми Бюджетного кодексу України, Положення про Державне казначейство України, відповідно до яких державне казначейство веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють надходження бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Натомість, суд зобовязав ОСОБА_4 управління Державного казначейства у Хмельницькій області повернути ОСОБА_3 суму надміру сплаченого податку за відсутності подання органу державної податкової служби, яка контролює сплату цього податку, а також вказав про повернення даних коштів не з місцевого бюджету, а з рахунку казначейства. Окрім того, судом не встановлено чи підтверджують подані позивачем меморіальні валютні ордери факт сплати ним відсотків. На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, позивачем не дотримано строків звернення до суду з даним позовом, що визначені ст. 99 КАС України, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати постанову суду і прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Позивач, відповідач 1 у судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлено завчасно і належним чином.

Враховуючи те, що явка позивача, відповідача 1, відповідача 2 не визнавалась судом апеляційної інстанції обов'язковою, а неявка, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив здійснювати розгляд за відсутності представника позивача та відповідача 1.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду від 17.02.2011 року, - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом І інстанції, 05.03.2010 року з метою отримання податкового кредиту на підставі пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб позивач подав до ДПІ в місті Хмельницькому декларацію про доходи за 2009 рік та інші документи, необхідні для оформлення податкового кредиту. 07.06.2010 року позивач отримав частину коштів в сумі 2341, 35 грн.

Відповідно до кредитного договору № 0036/06/16-№ від 23.06.2006 року позивач отримав від акціонерного комерційного банку Форум кредит в сумі 33 000 дол. США терміном до 22 червня 2021 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом (п. 1.2., 1.3 договору) на придбання житла на первинному ринку (п.1.1 договору). Додатковою угодою № 1 до даного договору визначено, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки є договір іпотеки.

В забезпечення зобов'язань по поверненню отриманого кредиту позивач на умовах, передбачених договором іпотеки передав в заставу акціонерному комерційному банку Форум двокімнатну квартиру № 18, що знаходиться в м. Хмельницькому по проспекту Миру, 51, площею 74,02 кв. м.

Вказаний кредит відповідає визначенню «іпотечного житлового кредиту», а тому позивач який підтвердив сплату відсотків по даному договору має право включити до складу податкового кредиту частину суми процентів за даним іпотечним житловим кредитом.

Таким чином суд І інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та зобовязання відповідача 1 включити до складу податкового кредиту суму витрат в розмірі 6537,83 грн., а ГДК України у Хмельницькій області повернути позивачу суму надміру сплаченого податку в розмірі 980,65 грн.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду І інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання ДПІ у м. Хмельницькому включити до складу податкового кредиту суму витрат в розмірі 6537,83 грн. понесених позивачем за іпотечним кредитом, однак внаслідок порушення судом І інстанції норм матеріального права постанова підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 5.2.1, 5.3.1 п. 5.3 ст.5. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», до складу податкового кредиту включаються фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат. Платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року частину суми процентів (комісій, винагороди) за іпотечним житловим кредитом, договором оренди житла з викупом або фінансового лізингу житла, сплачених платником податку, що розраховується за правилами, визначеними статтею 10 цього Закону

Пунктом 1.5. ст.1 Закону визначено, що іпотечний житловий кредит - фінансовий кредит, що надається фізичній особі, товариству співвласників квартир або житловому кооперативу строком не менше п'яти повних календарних років для фінансування витрат, пов'язаних з будівництвом або придбанням квартири (кімнати) або житлового будинку (його частини) (з урахуванням землі, що знаходиться під таким житловим будинком, чи присадибної ділянки), які надаються у власність позичальника з прийняттям кредитором такого житла (землі, що знаходиться під ним, чи присадибної ділянки) у заставу.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач уклав іпотечний кредит та відповідно довідки № 207/1021 від 16.02.2011 року ПАТ «Банк «Форум»»у продовж 2009 року здійснював погашення відсотків по кредитному договору.

Також позивачем подано податкову декларацію, в якій відображено розмір сплачених позивачем відсотків та визначено суму до повернення.

Згідно листа ДПІ у м. Хмельницькому № 29601/10/17-2 від 21.10.2010 року, наданого на звернення позивача, відповідачем 1 не прийняті до уваги меморіальні валютні ордери № 13927 від 20.03.2009 року, від 25.11.2009 року № 22651, від 23.09.2009 року № 22835, від 29.04.2009 року № 24218 на загальну суму 6537,83 грн., оскільки вони не є розрахунковими документами, які дають змогу ідентифікувати платника відсотків за користування кредитом. Так, в графі платник вищевказаних ордерів зазначено «Кред. заб. за операц. куп-прод. інвал. ф/о», а одержувачем коштів вказано ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками відповідача 1, які спростовуються наявними в матеріалах доказами. Так, відповідачем 1 не враховано спосіб в який позивач здійснював погашення заборгованості по відсоткам за користування іпотечним житловим кредитом.

Наявними в матеріалах справи заявами про купівлю іноземної валюти підтверджено придбання позивачем іноземної валюти, на що вказують заяви від 19.03.2009 року (238, 38 доларів США), 16.04.2009 року ( 262,95 доларів США), 21.09.2009 року (183,93 доларів США), 23.11.2009 року (150,80 доларів США).

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору № 036/06/16-N проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок № 0040 в Хмельницькій філії АКБ «Форум».

Довідками ПАТ «Банк Форум»№ 627/10 від 24.11.2010 року, № 207/10.2.1 від 16.02.2011 року підтверджено відкриття рахунку № 0040 згідно кредитного договору № 0036/06/16-Nвід 23.06.2006 року (позичальник ОСОБА_3) для нарахування прострочених відсотків.

Меморіальними валютними ордерами № 13927 від 20.03.2009 року, від 25.11.2009 року № 22651, від 23.09.2009 року № 22835, від 29.04.2009 року № 24218 на загальну суму 6537,83 грн. підтверджено сплату заборгованості по відсотках згідно кредитного договору № 0036/06/16-N від 23.06.2006 року шляхом перерахування придбаної ОСОБА_3 валюти, відповідно до вищевказаних заяв, на рахунки №№ 0040, 0040, що відкриті на його імя в Хмельницькій філії АКБ «Форум».

Таким чином суд вважає безпідставними висновки відповідача що вказані документи не підтверджують сплату позивачем відсотків за користування іпотечним житловим кредитом, а також те, що отримувачем коштів являється позивач.

У відповідності до п.10.1 ст.10 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, платник податку - резидент має право включити до складу податкового кредиту частину суми процентів за іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику як у національній, так і в іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає у разі, якщо за рахунок такого іпотечного житлового кредиту будується чи придбається житловий будинок (квартира, кімната), визначений таким платником податку як основне місце його проживання.

Частина суми процентів, яка включається до складу податкового кредиту платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, дорівнює добутку суми процентів, фактично сплачених платником податку протягом звітного податкового року у рахунок його погашення, на коефіцієнт, який розраховується за відповідною формулою (п.10.2 ст.10 Закону).

З огляду на викладене наявні підстави для задоволення позовної вимоги про зобовязання відповідача 1 включити до складу податкового кредиту суму витрат в розмірі 6537,83 грн. понесених позивачем при сплаті процентів за іпотечним житловим кредитом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду І інстанції про зобовязання ГДК України у Хмельницькій області повернути позивачу суму надміру сплаченого податку в розмірі 980, 65 грн. є безпідставними, а сама позовна вимога задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Державне казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Типового положення про ОСОБА_4 управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 4 квітня 2006 року N 332, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 квітня 2006 р. за N 454/12328 на ОСОБА_4 управління покладені повноваження щодо повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до бюджету, за поданням органів стягнення, яким відповідно до законодавства надано право стягнення до бюджетів податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень.

Відповідно до обставин справи, відповідач 1 при проведенні перерахунку суми надміру сплаченого позивачем податку не прийняв до уваги витрати в сумі 6537,83 грн., а відповідно і не надав відповідачу 2 подання щодо повернення надміру сплаченого податку, що визначається з урахуванням вищевказаних витрат.

Також суд І інстанції зобовязавши державне казначейство повернути позивачу суму надміру сплаченого податку в розмірі 980, 65 грн. не враховував норм визначених в Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України «226 від 10.12.2002 року. Зокрема, п. 5 Порядку передбачено, що повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за заявою платника та поданням органів, які повинні забезпечувати надходження платежів до бюджету та за якими згідно із законом закріплено контроль за справлянням (стягненням) платежів до бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України з питань повернення помилково або надмірно зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (П.І.Б.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або ідентифікаційного номера за ДРФО (за наявності), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги заявленої до відповідача 2.

Окрім того, суд І інстанції допустивши представника Головного управління Державного казначейства у Хмельницькій області не врахував, що позовні вимоги до нього не заявлялись, а також не прийняв відповідного процесуального рішення про залучення до участі у справі зазначеного суб'єкта владних повноважень. Натомість оскаржуваною постановою поклав саме на ОСОБА_4 управління Державного казначейства у Хмельницькій області обов'язок щодо повернення позивачу відповідних коштів.

Вказане свідчить про порушення судом І інстанції процесуальних норм.

Також, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про наявність підстав застосувати ст. 100 КАС України, у звязку із порушенням позивачем строків звернення до суду. Так про порушення своїх прав позивач дізнався отримавши відповідь відповідача 1 № 29601/10/17-2 від 21.10.2010 року, а тому саме з цієї дати належить рахувати строк звернення до суду з даним позовом.

Також не приймається до уваги посилання відповідача 2 на строк визначений ч. 4 ст. 99 КАС України, оскільки законом не передбачений досудовий порядок вирішення таких спорів, а також порядок звернення з відповідними скаргами, а тому лист позивача від 05.10.2010 року адресований відповідачу 1, на який він отримав відповідь викладену в листі № 29601/10/17-2 від 21.10.2010 року не являється способом досудового вирішення спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області задовольнити частково .

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому про визнання нечинною відмови у поверненні надміру сплаченого податку та зобов'язання вчинити дії, - скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Хмельницькому включити до складу податкового кредиту суму витрат в розмірі 6537,83 грн., сплачених ОСОБА_3 за іпотечним житловим кредитом згідно договору № 0036/06/16-N-16 від 23.06.2006 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_3 документально підтверджений розмір судових витрат, відповідно до частини задоволених позовних вимог, в розмірі 1,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі "02" серпня 2011 р. .

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_4

< Список > ОСОБА_5

< Список >

< Список >