Справа № 816/1862/17
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1862/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Голубенко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Полтавській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 (надалі також - позивач, ОСОБА_3В.) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) , в якій просила:

- визнати протиправними відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність або постійне користування, за межами населених пунктів на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, викладені в листах № 3822/6-17 від 10.04.2017 року, № 7941/6-17 від 20.06.2017 року, № 9813/6-17 від 12.07.2017 року;

- зобов'язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність або постійне користування, за межами населених пунктів на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, а також передати вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що відповідачем безпідставно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність або постійне користування, за межами населених пунктів на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Позивач вважала, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, безпідставно вимагав надання нею, Андрусь. А.В., іншої довідки з державної статистичної звітності за формою 6-зем на площу, яка запроектована до відведення, оскільки наявна в матеріалах проекту землеустрою довідка є належною та такою, що видана територіальним органом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, який і повинен нести відповідальність за її невідповідність нормам чинного законодавства.

Крім того, позивач вказувала, що відповідач, стверджуючи в оскаржуваних рішеннях про невідповідність матеріалів геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру вимогам Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність" та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, не конкретизував, які порушення допустила ОСОБА_3 В той же час, позивачем акцентовано увагу на тому, що кадастровий план в повній мірі відповідає усім чинним вимогам законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічне викладеному обґрунтуванню позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях, що надійшли до суду, зазначено, що відповідач вважає відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладені у листах № 7941/6-17 від 20.06.2017 року, № 9813/6-17 від 12.07.2017 року, правомірними, оскільки зазначений проект землеустрою не відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів.

Відповідачем вказано, що проект землеустрою не відповідає вимогам щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та закріплення їх межовими знаками, а саме: межові знаки розташовані на відстані більше, ніж допустимі 200 м. Крім того, в порушення п. 34 Постанови Кабінету міністрів України № 643 від 07.08.2013 року "Деякі питання реалізації частини першої статті 12 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", позивачем при поданні проекту землеустрою не було подано підтвердження обстеження пункту Державної геодезичної мережі "Броварки".

Представник відповідача вважала, що вимога позивача про зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність або постійне користування, за межами населених пунктів, не підлягає задоволенню, оскільки вирішення клопотань про затвердження проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. А при вирішенні питання про передачу землі у власність, відповідач виконує функції власника та має свободу волевиявлення.

Таким чином, представник відповідача вважала позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Полтавський окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 13 листопада 2017 року адміністративний позов в частині визнання протиправною відмови ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 у формі листа № 3822/6-17 від 10.04.2017 року залишив без розгляду у зв"язку зі пропущенням строків звернення до адміністративного суду та відсутністю у позивача доказів поважності такого пропуску /а.с. 92-94/.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Наказом ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17.10.2016 року № 7832-СГ надано дозвіл громадянці ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 18/.

Такий проект на замовлення ОСОБА_3 було виготовлено у 2016 році фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 /а.с.12-53/.

Після цього з приводу затвердження проекту землеустрою ОСОБА_3 до відповідача зверталась неодноразово: 28.02.2017 року, 27.03.2017 року, 06.06.2017 року, 29.06.2017 року /а.с. 80, 78, 84, 82/.

На зазначені звернення отримував відмови у затвердженні проекту землеустрою. Зокрема, у відмові, викладеній у листі № 3822/6-17 від 10.04.2017 року, відповідачем зазначалось про необхідність надання ОСОБА_3 довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами на площу, яка запроектована до відведення. Також, вказано, що матеріали геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) необхідно привести у відповідність до вимог Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500. Зазначено про необхідність приведення кадастрового плану відповідно до вимог статті 34 Закону України "Про державний земельний кадастр".

06.06.2017 року та 29.06.2017 року ОСОБА_3 зверталась до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з повторними клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність площею 0,991 га для ведення особистого селянського господарства із земель, не наданих у власність або постійне користування, за межами населених пунктів на території Пронозівської сільської ради Глобинського району.

До заяв позивачем додавались проект землеустрою, витяг Державного земельного кадастру, викопіювання з кадастрової карти.

За результатами розгляду клопотань позивача ОСОБА_4 управлінням Держгеокадастру у Полтавській області надані відповіді, оформлені листами № 7941/6-17 від 20.06.2017 року, № 9813/6-17 від 12.07.2017 року /а.с. 55, 54/.

У відмовах, викладених в листах № 7941/6-17 від 20.06.2017 року, № 9813/6-17 від 12.07.2017 року, йшлось про те, що під час наступних звернень з клопотаннями про затвердження проекту землеустрою ОСОБА_3 не в повній мірі враховані зауваження, зазначені в листі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 10.04.2017 року № 3822/6-17 /а.с. 56/. Тобто, суд констатує, що підстави для наступних відмов були ті ж самі.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання позивача залишило без задоволення.

Позивач не погодилася із відмовами у затвердженні проекту землеустрою та оскаржила їх до суду.

У відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку рішенням ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеним у листах № 7941/6-17 від 20.06.2017 року, № 9813/6-17 від 12.07.2017 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту а частини 3 статті 22 Земельного кодексу України, громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до пункту ґ) частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документації із землеустрою.

За приписами частини 2 статті 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно зі законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За змістом частин 10, 11 статті 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Частиною 13 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна для обєктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Однією з підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою стало те, що довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форми 6-зем), яка міститься у проекті землеустрою, складена не на ту площу, яка запроектована до відведення.

Дослідивши наявну в матеріалах копію такої довідки від 13.12.2016 року № 34-1609-99.3-1764/28-16, яку позивачем було додано до проекту землеустрою, суд встановив наступне. Зі змісту довідки з державної статистичної звітності про наявність земель, які не використовуються на території Пронозівської сільської ради, Глобинського району, Полтавської області станом на 01.01.2016 року (форми 6-зем) вбачається, що складена вона відносно земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів, в той час як проект землеустрою вироблений на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель не наданих у власність або постійне користування за межами населених пунктів Пронозівської сільської ради, Глобинського району.

Тобто, суд приходить до висновку про обґрунтованість зауваження у рішеннях про відмову у затвердженні вказаного проекту землеустрою відносно того, що вказана довідка надана не на ту площу, яка запроектована до відведення.

Оцінюючи таку підставу для відмови у затвердженні проекту землеустрою, як невідповідність матеріалів геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) вимогам Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500, суд виходить з наступного.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками встановлений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010, № 376 (надалі - Інструкція № 376).

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції № 376, межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м.

Досліджуючи поданий на затвердження проект землеустрою, судом встановлено, що межові знаки, відповідно до графічних матеріалів, розташовані на більшій відстані, аніж допустимі 200 метрів. Так, у проекті відстань між межовими знаками зазначена як - 258,54м. та 259, 30 м., що є порушенням п. 3.4 Інструкції № 376.

Згідно з пунктом 2.5. Інструкції № 376, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою виконуються, а результати цих робіт оформлюються відповідно до Законів України "Про землеустрій", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.98 N 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.98 за N 393/2833 (із змінами).

Пунктом 3.9 Інструкції № 376 передбачено, що місцезнаходження межових знаків підлягає прив'язці до пунктів державної геодезичної мережі.

Відповідно до 34 Постанови Кабінету міністрів України від 07.08.2013 № 646 "Деякі питання реалізації частини першої статті 12 Закону України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", моніторинг геодезичних пунктів Державної геодезичної мережі проводиться Держгеокадастром шляхом забезпечення систематичного та періодичного обстеження їх стану. Систематичне обстеження та оновлення геодезичних пунктів Державної геодезичної мережі здійснюються виконавцями геодезичних робіт на окремих територіях під час проведення топографо-геодезичних робіт, земельно-кадастрової зйомки, інженерно-геодезичних вишукувань, пов'язаних з використанням геодезичних пунктів Державної геодезичної мережі. Результати обстеження геодезичних пунктів Державної геодезичної мережі заносяться до банку геодезичних даних.

З матеріалів справи вбачається, що при подані проекту землеустрою позивачем не було додано підтвердження обстеження пункту Державної геодезичної мережі "Броварки", що є підставою вважати зазначений проект землеустрою таким, який не відповідає зазначеним вище нормам чинного законодавства України.

Статтею 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Враховуючи встановлене порушення щодо відстані між межовими знаками, а також те, що місцезнаходження межових знаків не прив'язано в повній мірі до пунктів державної геодезичної мережі, суд прийшов до висновку про порушення позивачем вимог, встановлених для кадастрового плану земельної ділянки.

Тому суд вважає, що спірні рішення ГУ Держгеокадастру в Полтавській області прийняті правомірно, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 виконаний з окремими порушеннями законодавсства, які позивачем не усунуті.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність оскаржуваних рішень.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України України, відшкодування витрат, понесених позивачем, в даному разі не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2017 року.

Суддя І.С. Шевяков