Справа № 607/10200/17
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2017 Справа №607/10200/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільській області з позовом до УПП у м. Тернополі ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №598009 від 14 серпня 2017 року, якою його визнано винним за ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за невиконання вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено». Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що порушення вказаного в оскаржуваній постанові він не вчиняв, оскільки рухався з дотриманням ПДР України та зупинився перед дорожнім знаком «Проїзд без зупинки заборонено». З цих підстав ОСОБА_1 вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав в викладених у позовній заяві, просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, доводи позивача безпідставними, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №598009 від 14 серпня 2017 року, ОСОБА_1 14 серпня 2017 року о 00 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Львівська керуючи транспортним засобом «BMW 7401» номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив вимоги п. 2.2 (д1) ПДР України.

Вказаною постановою за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.2 (д.1) ПДР України, забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

На вимогу суду, доказів того, що позивач порушив вимоги п. 2.2 (д.1) ПДР України та допустив адміністративне правопорушення за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, зокрема матеріалів відеофіксації, відповідач суду не надав, хоча відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.2 (д.1) ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №598009 від 14 серпня 2017 року слід скасувати.

Позовні вимоги в частині вимоги позивача про закриття провадження у справі за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення до задоволення не підлягають, оскільки право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих підстав суд приходить до висновку, що в позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Керуючись п.п. 1.3, 1.9, 2.2 (д.1) ПДР України, ст.ст. 122, 251, 221, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст.1, 10, 11, 18, 71, 158 163, 171-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №598009 від 14 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_4