Справа № 215/2765/17
Суддя: Дудіков А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/2765/17
номер провадження 2-а/215/112/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді - Дудікова А.В.

при секретарі - Бисовій В.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону № 1 УПП в м. Кривий Ріг старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій посадової особи неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що 15.06.2017 р. о 21:15 в місті Кривому Розі керував автомобілем НОМЕР_1, був зупинений патрульною поліцією за порушення правил проїзду перехрестя вул. Ракітіна та вул. Симбірцева, йому було продемонстровано відео з відеокамери встановленої на даху поліцейського автомобіля та складена Постанова серії БР №455154, в якій зазначено, що були порушені ПДР України, які потягли за собою адміністративне порушення згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП. З вказаною постановою не згоден, вважає її винесену незаконно, неправомірно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки інспектором УПП не було вжито заходів до всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчиненого правопорушення, камера зафіксувала останню частину його виїзду з перехрестя, свідки вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні. А тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, вважає що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадженням по справі.

Позивач у судовому засідання позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав та доводів наведених в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заперечення на позов, у якому просив в задоволені позову відмовити. Також на адресу суду було надіслано DVD диск з відеозаписом правопорушення позивача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідноч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №455154, 15.06.2017р., м. Кривий Ріг, Покровський район, поліцейський роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Кривому Розі, ст. с. поліції Заєць С.В., розглянув справу відносно ОСОБА_1, який керуючи транспортним засобом ВАЗ 212140, номерний знак НОМЕР_2, 15.06.2017 року о 21 год. 15 хв., в м.Кривому Розі здійснив рух через перехрестя вул. Ракітіна та вул. Симбірцева, на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, чим порушив п.8.7.3 з ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, внаслідок чого застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні було переглянуто відео запис, який був надісланий на адресу суду відповідачем, з якого не вбачається, що водій ОСОБА_1 здійснив рух через перехрестя вул. Ракітіна та вул. Симбірцева, на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, оскільки на відеозаписі міститься світлофор, який не регулює рух смуги по якій рухався ОСОБА_1, вказаний світлофор регулює рух транспортних засобів, які рухаються у перпендикулярному напрямку руху позивача. Схеми роботи світлофора ні до постанови, ні до заперечень відповідачем не додано, а тому встановити, що ОСОБА_1 рухався на вимкнений сигнал додаткової секції не можливо.

Отже, висновки Інспектора про порушення ОСОБА_1 п.п.8.7.3 «з» ПДР не можуть ґрунтуватися на припущеннях чи суб'єктивному висновку посадової особи, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись в передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Окрім того у своїх запереченнях відповідач зазначає, що за результатом розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №796523 від 17.02.2017 року, однак ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі постанови БР №455154 від 15.06.2017р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова БР №455154, 15.06.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про скасування постанови відповідача, є обґрунтованою та підлягає в цій частині задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання дій старшого сержанта батальйону № 1 УПП Заєць С.В. неправомірними, оскільки позивачем не надано доказів неправомірності таких дій.

Що ж стосується позовних вимог про закриття провадження у справі, то ці вимоги є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на Законі, оскільки в порядку визначеному КАС України, не вирішуються питання, порядок вирішення яких, урегульований нормами КУпАП.

За таких обставин, в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 158, 160 - 163, 167, 170 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 455154 поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Кривому Розі, старшого сержанта поліції Заєць С.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в сумі 425 грн.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: