Справа № 463/3643/17
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Львів 463/3643/17

2-а/463/230/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 від 17.05.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 53910580 та про арешт майна боржника ВП № 53910580.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на примусовому виконанні Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває постанова судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2016р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дану постанову оскаржив до Апеляційного суду Львівської області та в подальшому, за його заявою постановою від 02.11.2016р. апеляційне провадження закрито, внаслідок чого з цього моменту набрала законної сили постанова суду першої інстанції. Відповідно до чинного законодавства, постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності може бути предявлена протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строків давності зупиняється до розгляду скарги і в кінцевому, постанова судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2016р. могла бути предявлена до виконання не пізніше 03.02.2017р. Натомість, згідно інформаційної довідки про виконавче провадження, постанова надійшла до виконання 11.05.2017р., тобто по спливу більш ніж трьохмісячного строку звернення її до виконання, внаслідок чого такий виконавчий документ слід було повернути стягувачу. Незважаючи на це, всупереч вимогам закону державний виконавець виніс постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2017р. та про арешт майна боржника. Крім того, допустив в оскаржуваних постановах помилку відносно прізвища боржника, вказавши в таких «Андрєєв», хоча його прізвище згідно паспорту «Андреєв», а також невірно зазначив дату набрання постановою судді законної сили 07.10.2016р., замість 02.11.2016р. Тому, дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов вважає протиправними та просить їх скасувати в судовому порядку.

В судове засіданні позивач не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині позову справу просить слухати у його відсутності.

Відповідач, а також третя особа державний виконавець Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили. Останній, попередньо надав суду копії матеріалів виконавчого провадження. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 463/4425/16-п відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2016р. суддею Личаківського районного суду м. Львова винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Крім того, стягнуто в дохід держави 275,60 грн. судового збору (а.с.8 справи № 463/4425/16-п).

Постановою судді судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 02.11.2016р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2016р. закрито у звязку з відмовою апелянта від апеляційної скарги.

Виконавче провадження з примусового виконання постанови від 07.10.2016р. відкрито державним виконавцем Кичмою С.І. 17.05.2017р., про що винесено відповідну постанову (а.с.11). Крім того, постановою державного виконавця Кичми С.І. від 17.05.2017р. (а.с.12) в межах суми стягнення накладено арешт на належне боржнику майно.

Однією з основних засад судочинства, згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України є обовязковість судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Строки у виконавчому провадженні, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Порядок виконання постанов про накладення адміністративних стягнень врегульовано Розділом V КУпАП.

Згідно ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обовязковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

За правилами ч. 1 ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Провадження по виконанню постанов про накладення штрафу врегульовано Главою 27 Розділу V КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Комплексний аналіз положень ч. 3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», яка вказує, що у справах про адміністративне правопорушення стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення, положень ч. 1 ст. 303 КУпАП, згідно з якою постанова судді може бути звернута до виконання протягом трьох місяців, а також положень ч. 1 ст. 308 КУпАП, за якою постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби свідчить про те, що під зверненням постанови судді до примусового виконання слід розуміти її надсилання до органу державної виконавчої служби протягом трьохмісячного строку з дня її винесення, з врахуванням того, що вказаний строк може бути зупинено у випадку оскарження такої постанови.

Відповідно до матеріалів справи № 463/4425/16-п (а.с.27 справи № 463/4425/16-п), постанова судді Личаківського районного суду м. Львова від 07.10.2016р. надіслана до виконання 24.11.2016р. та отримана Личаківським ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області 02.12.2016р., тобто в межах встановленого законом трьохмісячного строку, що стверджується відтиском печатки органу виконавчої служби на якому проставлено дату отримання постанови та підпис відповідального працівника.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вказане свідчить про те, що строк предявлення до виконання постанови судді від 07.10.2016р. не є пропущеним внаслідок чого постанова про відкриття виконавчого провадження не підлягає скасуванню.

По факту, має місце лише протиправна бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невиконанні останнім вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак така бездіяльність не може впливати на законність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження і не може бути підставою для її скасування, адже постанова судді предявлена до виконання протягом встановленого законом строку і відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 298 КУпАП вона є обовязковою до виконання, в тому числі, обовязковою до примусового виконання, яке проводиться органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Враховуючи, що підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в судовому засіданні не встановлено, не підлягає до задоволення вимога про скасування постанови про арешт майна боржника, оскільки така винесена відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Тому, позов в цілому належить залишити без задоволення.

В свою чергу, помилка в написанні прізвища боржника та щодо дати набрання постановою судді законної сили також не впливає на законність оскаржуваних постанов і не може бути підставою для їх скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 17-19, 128, 160-163, 181 КАС України, ст. ст. 298, 303, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.