Справа № 817/3369/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Друзенко Н.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" грудня 2017 р. Справа № 817/3369/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Капустинського М.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" червня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автострада Україна" до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада України" звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.11.2015.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016, у задоволенні адміністративного позову відмовлено .

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.04.2017 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року позов задоволено.Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 20.11.2015, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Автострада Україна" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток" в розмірі 200025,00 грн., в тому числі 160020,00 грн. - за основним платежем та 40005,00 грн. - за штрафними санкціями.

Присуджено на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автострада Україна" із за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3000,39 грн.

Не погоджуючись з постановою, Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову. Зазначає, що суд не врахував, що під час бухгалтерського та податкового обліку курсових різниць було невірно визначено курс валют. Так, зокрема, позивач визначав курсові різниці по курсу валют на кожну дату балансу, проте балансову вартість валюти слід було визначати на кожну дату здійснення операції. При цьому, відповідач стверджує, що курсові різниці нараховувалися не лише по кредитному договорі, а й по зовнішньо-економічних договорах (експорт) .

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Автострада-Україна" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт за №339/17-16-22-02/38212420 від 06.11.2015 (т.1 а.с.12-49).

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2015, яким ТОВ "Автострада-Україна" збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 200025,00 грн., а саме 160020,00 грн. за основним платежем та 40005,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.11, 110-111).

Згідно доводів податкового органу позивачем допущено порушення пп. "а" пп.138.10.4 п. 138.10 ст.138, пп.153.1.2, пп.153.1.3, п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, оскільки завищено від'ємне значення курсових різниць по кредитному договору, включених до складу інших витрат за 2014 рік, на 889000,00 грн. внаслідок невірного визначення курсу валют не за балансовою вартістю на кожну дату балансу (монетарні статті), а на день здійснення операції.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням -рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що обраний позивачем спосіб обліку курсових різниць не суперечить вимогам чинного законодавства , а тому позивачем не було завищено витрати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно доводів відповідача, підставою для донарахування позивачу податку на прибуток стало те, що позивач неправомірно визначав курсові різниці, які нараховувалися по зовнішньоекономічних договорах та кредитному договору у валюті Євро, на день здійснення операцій, а не за балансовою вартістю на кожну дату балансу (монетарні статті).

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин), до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема, витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу.

Підпунктом 153.1.2 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що витрати, здійснені (нараховані) платником податку в іноземній валюті у зв'язку з придбанням у звітному податковому періоді товарів, робіт, послуг, у встановленому порядку включаються до витрат такого звітного податкового періоду шляхом перерахування в національну валюту тієї частини їх вартості, що не була раніше оплачена, за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, що діяв на дату здійснення операції з такого придбання, а в частині раніше проведеної оплати - за таким курсом, що діяв на дату здійснення оплати.

Підпунктом 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 № 193 (далі - П(С)БО 21).

Відповідно до п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 , терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення:

Курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів.

Немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу.

Згідно з п. 5 названого Положення (стандарту) операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов'язань, власного капіталу, доходів і витрат). Підприємство може операції з безготівкових розрахунків в іноземній валюті відображати у валюті звітності у сумі, визначеній у документах банку, з урахуванням особливостей застосування банком валютного курсу на дату здійснення операції, у разі якщо це не суперечить вимогам податкового і митного законодавства в частині застосування валютного курсу.

Пунктом 7 цього ж Положення (стандарту) встановлено, що на кожну дату балансу:

а) монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу;

б) немонетарні статті, які відображені за історичною собівартістю і зарахування яких до балансу пов'язано з операцією в іноземній валюті, відображаються за валютним курсом на початок дня дати здійснення операції;

в) немонетарні статті за справедливою вартістю в іноземній валюті відображаються за валютним курсом на початок дня дати визначення цієї справедливої вартості.

Водночас, пунктом 8 даного Положення (стандарту) передбачено, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня.

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Курсові різниці від перерахунку монетарних статей про інвестиційну і фінансову діяльність відображаються у складі інших доходів (витрат), за винятком курсових різниць, які відображаються згідно з пунктом 9 Положення (стандарту) 21.

Враховуючи вищенаведені норми права, погоджується з висновками суду першої інстанції, що суми отриманого кредиту та відсотків в іноземній валюті за таким кредитом є монетарними статтями балансу, які підлягають перерахунку з використанням валютного курсу не тільки на дату здійснення господарської операції (отримання кредиту/ виникнення заборгованості щодо погашення відсотків), а й на дату балансу.

Тобто у звітному (податковому) періоді, в якому отримано кредит, курсові різниці за сумою такого кредиту розраховуються між курсом іноземної валюти Національного банку України (далі - НБУ) на початок дня дати отримання кредиту та курсом НБУ, що діяв на кінець дня дати звітного балансу. В наступному звітному періоді курсові різниці будуть розраховуватись між курсом НБУ, що діяв на дату попереднього балансу, та курсом НБУ на кінець дня звітної дати балансу за умови, що кредит не було погашено. У звітному періоді погашення кредиту курсові різниці розраховуються між курсом НБУ на дату попереднього балансу та курсом НБУ на початок дня дати погашення кредиту.

По процентах, сплачених за отриманим кредитом, курсові різниці розраховуються лише у разі виникнення заборгованості за такими процентами у порядку, наведеному вище.

Курсові різниці від такого перерахунку відображаються у складі доходів/витрат платника податку.

Згідно матеріалів справи, 24.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційним банком "Львів" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автострада-Україна" (далі - позичальник) укладено генеральний договір кредитної лінії №89/К/13, предметом якого стало зобов'язання банку, з метою сприяння підвищення енергоефективності діяльності позичальника, відкрити відкличну невідновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 200 000,00 Євро, в межах якої надавати кредит у розмірі і на умовах, обумовлених договором та зобов'язання позичальника повернути кредит і сплатити проценти та комісію за користування ними, а також інші платежі, передбачені договором (т.1 а.с.61-72).

Як вбачається з виписки із банківського рахунку, погашення кредиту здійснювалося : 25.06.2014 року на суму 8000,00 Євро; 16.07.2014 року на суму 2917,87 Євро; 29.07.2014 року на суму 2910,59 Євро; 13.08.2014 року на суму 2171,54 Євро; 22.08.2014 року на суму 4271,72 Євро; 26.08.2014 року на суму 3728,28 Євро; 29.08.2014 року на суму 90,36 Євро; 12.09.2014 року на суму 1800,00 Євро; 09.10.2014 року на суму 8548,34 Євро; 15.10.2014 року на суму 2362,95 Євро; 16.10.2014 року на суму 534,75 Євро; 22.10.2014 року на суму 2671,91 Євро (т.1 а.с.73-76).

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті за даним кредитним договором у загальному розмірі 1867981,50 грн. були включені позивачем до складу інших витрат за 2014 рік та відображені у рядку 06.4.12 додатка ІВ до рядка 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік (у складі загального значення, що дорівнює 2353749,00 грн.) (т.1 а.с.50-60, 77).

Згідно бухгалтерських довідок ТОВ "Автострада Україна" №1 від 23.11.2015 року та №1 від 13.06.2017, курсові різниці розраховувались , виходячи з курсу іноземної валюти НБУ на початок дня дати отримання кредиту чи дати його погашення та курсом НБУ, що діяв на кінець дня дати звітного балансу, за яку позивачем брався останній день місяця (т.1 а.с.80, т.2 а.с.119).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного року в складі балансу та звіту про фінансові результати. Баланс підприємства складається за станом на кінець останнього дня кварталу (року).

Згідно п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", що затверджене Наказом Міністерства фінансів України №137 від 28.05.1999 передбачено, що датою балансу - є дата, на яку складений баланс підприємства. Звичайно датою балансу є кінець останнього дня звітного періоду.

Відповідно до п. 3 розділу 1 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", що затверджене Наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, баланс (звіт про фінансовий стан) - це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов'язання і власний капітал; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід.

Пунктом 1 розділу ІІ даного Положення визначено, що фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності. Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду. Проміжна (місячна, квартальна) звітність, яка охоплює певний період, складається наростаючим підсумком з початку звітного року.

Згідно абз.10 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999, облікова політика - це сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Частиною 5 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 визначено, що підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Згідно матеріалів справи, наказом від 16.05.2012 №1-ОП "Про облікову політику ТОВ "Автострада Україна" 2012 р" затверджено Положення про облікову політику позивача, яке введене в дію, починаючи з 16.05.2012. Абзацом 2 пункту 15.5 цього наказу вирішено для цілей бухгалтерського обліку в іноземній валюті застосовувати курс на кінець дня. Курсові різниці визначати на дату здійснення господарської операції в її межах та за всією монетарною статтею в цілому в кінці місяця (т.2 а.с.26-35).

Таким чином, визначення позивачем значення курсових різниць здійснювалося у порядку, що не суперечить наведеним нормам права та відповідає обліковій політиці підприємства.

Згідно оборотно-сальдових відомостей по рахунках 942 і 945, загальна сума від'ємного значення курсових різниць позивача за 2014 рік складала 2353781,34 грн., що відповідало додатку ІВ до рядка 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік.

Водночас, позитивне значення курсових різниць за 2014 рік, в тому числі і в частині нарахованого за договором №89/К/13 від 24.12.2013 року, визначене позивачем та відображене у декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, підтверджується, зокрема, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 711 і 714 (т.1 а.с.78-79, 139).

Окрім того, здійснений позивачем перерахунок курсових різниць, нарахованих за договором №89/К/13 від 24.12.2013 року за кожен період кожного кварталу 2014 року (т.2 а.с.125-152) підтверджує правомірність визначення позивачем значення курсових різниць. Розбіжності, які ним зафіксовані, зумовлюють лише коригування доходів і витрат у сторону зменшення, що в кінцевому підрахунку не дає підстав для нарахування податкового зобов'язання, оскільки фактична сума задекларованого позивачем об'єкту оподаткування за 2014 рік є більшою, ніж сума, визначена ним у новому розрахунку (т.2 а.с.150).

Разом з тим, як встановлено судом, відповідачем під час проведення перевірки було обрано інший спосіб обліку курсових різниць, зокрема, на дату балансу, якою відповідач вважав останню дату кварталу, що і призвело до розбіжностей у визначенні курсових різниць.

Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що ТОВ "Автострада-Україна" не було допущено вимог пп."а" пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138, пп. 153.1.2, пп. 153.1.3, п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні від'ємного значення курсових різниць по кредитному договору, включених до складу інших витрат за 2014 рік на 889000,00 грн. та заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за 2014 рік на суму 160020,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління...».

Аналізуючи наведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2015, яким ТОВ "Автострада-Україна" збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 200025,00 грн., а саме 160020,00 грн. за основним платежем та 40005,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: М.М. Капустинський

С.М. Шевчук