Справа № 349/1164/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/9362/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 02 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просила: - визнати протиправними рішення та дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо невиплати позивачці компенсації втрати частини доходу за період з 01.11.2007 року по 01.06.2012 року, яка передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків її виплати»; - зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області здійснити нарахування та виплатити позивачці компенсації втрати частини доходу за період з 01.11.2007 року по 01.06.2012 року, яка передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків її виплати». У адміністративному позові зазначено, що розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області від 25.10.2007 року № 132788 було прийнято рішення про відмову в нарахуванні та виплаті позивачці пенсії за вислугу років.

Оскаржуваною постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2017 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що згідно постанови Рогатинського районного суду від 11.03.2013 року №2а/2432/11, провадження №2а/349/3/13 у вимозі щодо нарахування компенсації втрати частини доходу позивачці було відмовлено, в частині задоволених позовних вимог адміністративний позов було виконано. Розпорядженням № 132788 від 10.07.2014 року ОСОБА_2 проведено нарахування пенсії за вислугу років за період з 01.11.2007 року по 01.06.2012 року включаючи масові перерахунки, які проведені згідно чинного законодавства. Нараховану суму 36 794,77 грн. виплачено в серпні 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону N1058-IV, статтею 2 Закону N 2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Такі правові висновки викладені у постановах колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року N 6-131цс12, від 18 листопада 2014 року №21-548а14. Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачці відповідного доходу відбулись у зв'язку із поновленням раніше призначеної пенсії на виконання судового рішення. Отже, несвоєчасне нарахування цих сум відбулось у зв'язку з неправомірною відмовою відповідача, що встановлено судовим рішенням, щодо поновлення позивачу пенсії, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Враховуючи викладене, оскільки нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, наявні підстави для компенсації втрати частини доходу у повній мірі.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом N 2050-III та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону N 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону N 1058-IV, статтею 2 Закону N 2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Такі правові висновки викладені у постановах колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року N 6-131цс12, від 18 листопада 2014 року №21-548а14.

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Судом встановлено, що нарахування та виплата позивачці відповідного доходу відбулись у зв'язку із поновленням раніше призначеної пенсії на виконання судового рішення. Отже, несвоєчасне нарахування цих сум відбулось у зв'язку з неправомірною відмовою відповідача, що встановлено судовим рішенням, щодо поновлення позивачу пенсії, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Враховуючи викладене, оскільки нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, наявні підстави для компенсації втрати частини доходу у повній мірі. За ч. 2 ст. 99 КАС України нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2017 року у справі № 349/1164/17 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар