Справа № 361/950/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Селезньова Т.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А
06 грудня 2017 року Справа № 361/950/17
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,
за участю секретаря Лісник Т.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Серебрякової Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач) про:
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме:
1) визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Київській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу з 01.03.2016 р. компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати нарахованої пенсії частини пенсійних виплат, донарахованих на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2015 р. у справі № 361/9648/13-а;
2) зобов`язано ГУ ПФУ в Київській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати частини пенсії, нарахованої йому з 01.03.2016 р. за перерахунком пенсії згідно протоколу перерахунку пенсії від 23.02.2016 р. (на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2015 р. у справі № 361/9648/13-а);
3) визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Київській області щодо перерахунку пенсії позивача у його пенсійній справі, оформлені протоколами перерахунку пенсії: від 17.06.2016 р. (перерахунок з 01.07.2016 р.), 22.06.2016 р. (перерахунок з 01.07.2016 р.), від 22.09.2016 р. (перерахунок з 01.07.2016 р. станом на 01.10.2016 р.), від 22.09.2016 р. (перерахунок з 01.10.2016 р.), від 23.11.2016 р. (перерахунок з 01.12.2016 р.),
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржувана ним постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.12.2007 р. перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Київській області та отримує та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2015 р., яка набрала законної сили 27.07.2015 р. зобов`язано Київський обласний військовий комісаріат надати до ГУ ПФУ в Київській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії, а також зобов`язано ГУ ПФУ в Київській області з 07.04.2013 р. провести ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії та виплачувати йому пенсію з урахуванням посадового окладу згідно наказу Міністра оборони України від 28.07.2008 р. № 377 після отримання довідки про розмір його грошового забезпечення.
Вказаним судовим рішенням встановлено право позивача на на перерахунок його пенсії у зв`язку зі збільшенням посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів з травня 2013 року.
15.02.2016 р. на виконання зазначеної постанови суду ІНФОРМАЦІЯ_2 видана довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 р. № 355 за нормами чинними станом на 07.04.2013 р.
16.02.2016 р. зазначена довідка отримана ГУ ПФУ в Київській області. З цього часу у відповідача виникло зобов`язання здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача.
23.02.2016 р., тобто у строк для добровільного виконання судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення на підставі наданої військкоматом довідки, тобто рішення суду виконано частково.
Розрахунок пенсії позивача проведений з грошового забезпечення, зазначеного у довідці військкомату від 15.02.2016 р. у розмірі 6217,50 грн., у тому числі посадового окладу 1720,00 грн., премії 90% та інших виплат, з розрахунку пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення.
За вказаним перерахунком розмір пенсії позивача став 5347,05 грн.
При цьому, донарахована за рішенням суду доплата до пенсії за минулий період (з травня 2013 року по день перерахунку лютий 2016 рік) була включена у додаткову відомість на лютий 2016 року, але не була виплачена у тому ж чи наступному місяці.
За перерахунком пенсії (протокол від 23.02.2016 р.) відповідач провів розрахунок та нарахування пенсії у розмірі 5347,05грн., до виплати 4759,52грн.
Сума доплати за період з 01.03.2016 р. по червень 2016 р. включно склала 2350,12 грн. (з розрахунку: пенсія 5347,05 грн., виплачено 4759,52 грн., сума доплати 587,53 грн. за кожний місяць). Дата розрахунку: 17.06.2016 р. Станом на липень 2016 р. дана сума доплати за рішенням суду позивачу не виплачена.
За перерахунком пенсії з 01.07.2016 р. (протокол від 17.06.2016 р.) відповідач перерахував пенсію позивачу з 01.07.2016 р.; повторний перерахунок пенсії з 01.07.2016 р. (протокол від 22.06.2016 р.); повторний перерахунок пенсії з 01.07.2016 р. (протокол від 22.09.2016 р.); розмір пенсії склав 86%, що становить 5347,05 грн. до виплати з 01.10.2016 р. 3525,57грн.
Сума доплати за перерахунком за період з 01.07.2016 р. по вересень 2016 р. включно склала 1762,59 грн. (з розрахунку: пенсія 5347,05грн., виплачено 4759,52грн., сума доплати 587,53 грн. за кожний місяць). Дата розрахунку 22.09.2016 р. Станом на жовтень 2016 року дана сума доплати за рішенням суду позивачу не виплачена.
За перерахунком пенсії з 01.10.2016 р. (протокол від 22.09.2016 р.) відповідач перерахував пенсію позивачу, підсумок пенсії з надбавками 4759,52 грн., до виплати з 01.10.2016 р. у розмірі 4759,52 грн.
Сума доплати за перерахунком за період з 01.10.2016р. по листопад 2016 р. включно склала 1175,05 грн. (з розрахунку: пенсія 5347,05грн., виплачено 4759,52 грн., сума доплати 587,53 грн. за кожний місяць). Дата розрахунку 22.11.2016 р. На грудень 2016 року дана сума доплати за рішенням не виплачена.
За перерахунком пенсії позивача з 01.12.2016 р. (протокол від 23.11.2016 р.) сума пенсії з надбавками становить 4759,52 грн., до виплати 4759,52грн.
За перерахунком пенсії позивача з 01.01.2017 р. (протокол від 09.12.2016 р.) сума пенсія позивача з 01.12.2016 р. визначена, виходячи з 80% грошового забезпечення, підсумок пенсії склав 4974,00 грн., до виплати з 01.01.2017р. 4974,00 грн.
За результатами останнього перерахунку пенсії позивачу від 09.12.2016 р., визначивши розмір пенсії в сумі 4974,00 грн. з 01.01.2017р., відповідач здійснив перерахунок доплати, у зв`язку з підвищенням розміру пенсії за розрахунком на виконання рішення суду з довідки військкомату, і за даним перерахунком доплати, вона за період з травня 2013 року по грудень 2016 року склала 8262,06 грн. (за кожен місяць: підлягало виплаті 4974,00 грн., в тому числі індексація 0,00 грн., фактично виплачено: з травня 2013 року по вересень 2016 року включно кожного місяця 4759,52 грн., у жовтні та листопаді 2016 року по 5347,05 грн., в грудні 2016 року 4759,52 грн.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру пенсії на виконання судового рішення у неналежному розмірі, зменшення відсоткового коефіцієнту, неправильного застосування складових його грошового забезпечення при розрахунку пенсії та порушення строку виплати нарахованої позивачу пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Судова колегія встановила, що ухвалюючи судове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, зробивши перерахунок пенсії позивачу на виконання рішення суду, продовжував виплачувати йому пенсію у зменшеному розмірі, різницю між виплачуваною і донарахованою пенсією обліковував як доплату до пенсії за рішенням суду і своєчасно не виплатив, а також з того, що у відповідача були відсутні правові підстави для обмеження розміру пенсії позивача 80% грошового забезпечення.
Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання судового рішення відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача у лютому 2016 року за період з травня 2013 року по лютий 2016 року включно, тобто строки виплати починають бігти після перерахунку, що виключає правові підстави для нарахування компенсації за вказаний період, а також з того, що перерахунок пенсії позивача за протоколом від 23.02.2016 р. є правильним.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі Хартія), Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі Порядок № 159).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Згідно зі ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Згідно ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції від 11.05.2007 р., чинній станом на момент перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% грошового забезпечення.
У ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції від 27.03.2014 р., яка діяла станом на час перерахунку пенсії позивача, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошовогозабезпечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV.
У ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, зарплата (грошове забезпечення) та інші.
Системний аналіз наведених законодавчих норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для нарахування компенсації за несвоєчасну виплату пенсії є одночасна сукупність наступних умов: 1) пенсія має бути нарахованою, але не виплаченою; 2) пенсія не виплачена з вини органу, який її призначає і виплачує; 3) порушені строки виплати нарахованої пенсії; 4) компенсація нараховується на періодичні платежі, зокрема на пенсійні щомісячні виплати.
Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 у справі №21-518а14, висновки якого відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС Україниє обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень та враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.
Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем було порушено строки виплати нарахованої позивачу у лютому 2016 року пенсії на підставі та на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2015 р. по справі № 361/9648/13-а з 01.03.2016 р. по грудень 2016 року.
Водночас, як було правильно встановлено судом першої інстанції, виплата пенсії позивача у період з березня 2016 року (в частині доплати до повного розміру пенсії) здійснювалась відповідачем з порушенням встановленого строку, і таке порушення мало місце не з причин, що залежали від позивача, а з вини відповідача, який вказані донараховані суми як частину пенсії не відносив до виплати (як зазначено у протоколах по перерахункам пенсії). Таким чином, відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної виплати нарахованої позивачу пенсії у повному обсязі та допустив виникнення заборгованості з виплати частини його пенсії, що обумовлює виникнення в нього обов`язку нарахувати позивачу компенсацію за весь період затримки виплати вказаних періодичних платежів.
Доводи апелянта про те, що своєчасна виплата нарахованих позивачу сум пенсії не була ним здійснена через відсутність коштів, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини мали місце через порушення відповідачем права позивача на належне пенсійне забезпечення у розмірі, визначеному законодавством, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, та наступного облікування суми перерахунку його пенсії як доплати до пенсії за рішенням суду без здійснення її своєчасної виплати.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за вищевказаний період та, відповідно, наявності достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача в не нарахуванні та невиплаті вказаної компенсації.
Крім того, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, як таке передбачено ч. 1 ст. 195 КАС України, судова колегія також погоджується з висновками суду про те, що обов`язок зі здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі судового рішення від 01.07.2015 р. по справі № 361/9648/13-а у відповідача виник лише в лютому 2016 року і лише в цей період ним було здійснено відповідні нарахування пенсійних сум позивача, а тому в даному випадку відсутні правові підстави для виплати позивачу компенсації за період з травня 2013 року по лютий 2016 року включно в порядку Закону № 5020-ІІІ.
Перевіряючи оскаржувану постанову суду в частині вирішення решти позовних вимог, судова колегія зазначає, що в лютому 2016 року відповідачем було підсумково правильно визначено суму пенсії позивача (протокол від 23.02.2016 р.), у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.
Разом з тим, перерахування пенсії позивачу з 01.07.2016 р. здійснено із сум грошового забезпечення, зокрема посадового окладу 1720,00 грн., але до розрахунку взята премія 10% (не 90% за попереднім розрахунком і як зазначено у довідці військкомату), і загальна сума грошового забезпечення, з якої здійснено перерахунок, склала 4841,50 грн. (тобто менше у порівнянні з попереднім 6217,50 грн.), основний розмір пенсії 86% грошового забезпечення за даним розрахунком склав 4163,69 грн. (тобто менше у порівнянні з попередньо обрахованою пенсією 5347,05 грн.), розмір пенсії з доплатами з 01.07.2016 р. 4977,00 грн. (менше розміру пенсії за попереднім розрахунком 5347,05 грн.).
Водночас, після перерахунку пенсії позивача з 01.07.2016 р. (протокол від 17.06.2016 р.) у зв`язку з допушенням помилки відповідач здійснив повторний перерахунок його пенсії з 01.07.2016 р. (протокол від 22.06.2016 р.), але й у даному повторному перерахунку так само до розрахунку включено премію 10%, а не 90% як вказано у довідці військомату, і посадовий оклад 1440,00 грн. замість зазначеного у довідці військкомату посадового окладу 1720,00 грн.
В наступному внаслідок виявлення помилок відповідачем було знову здійснено перерахунок позивача з 01.07.2016 р. (протоколу від 22.09.2016 р.), виходячи, зокрема із сум його грошового забезпечення, у тому числі з посадового окладу 1720,00 грн. і премії 90% - 1548,00 грн., загальної суми грошового забезпечення, з якої здійснено перерахунок, 6217,50 грн., визначивши основний розмір пенсії позивача з 86% грошового забезпечення 5347,05 грн., але зменшивши вказану суму пенсії при її визначенні до виплати до 3525,57 грн.
При цьому, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження апелянтом не було доведено наявності правових підстав для вказаного зменшення нарахованої позивачу суми пенсії до виплати.
Водночас, доводи апелянта про те, що підставами вказано зменшення суми пенсії позивача до виплати, стало те, що її перерахунок фактично зроблено, виходячи з 80% грошового забезпечення, а в протоколі помилково зазначено 86%, і цю помилку було виправлено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як було встановлено вище, пенсія позивачу була призначена саме в розмірі коефіцієнту 86%, як таке передбачалося законодавством, чинним на дату її призначення, і зменшення даного коефіцієнту у зв`язку з наступною зміною законодавства є недопустимим, оскільки його норми поширюються на пенсії, що призначаються після набуття чинності відповідною редакцією закону. В іншому ж випадку має місце порушення конституційного права особи на належне пенсійне забезпечення та фактично відбувається звуження раніше набутих нею прав.
Разом з тим, у ст. 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Далі, колегія суддів звертає увагу на те, що перерахунок пенсії позивача з 01.10.2016 р. та з 01.12.2016 р. знову здійснений із сум грошового забезпечення: зокрема, посадового окладу -1440 грн., премія 10% - 144 грн., всього сума грошового забезпечення із якої здійснений перерахунок складає 4099,50 грн., основний розмір пенсії 86% грошового забезпечення 3525,57 грн., підвищення за пост. КМУ 2012 р. № 355 (35% від 3225,57 грн. =1233,95 грн., макс. розм. =1448,43 грн.), підсумок пенсії з надбавками складає 4759,52 грн., з 01.10.2016 р. розмір пенсії складає 4759,52 грн.
Отже, зазначені розрахунки (протоколи від 22.09.2016 р., від 23.11.2016 р.) також є неправильними.
Крім того, з 01.01.2017 р. перерахунок пенсії позивача здійснений із сум грошового забезпечення, у тому числі з посадового окладу 1720,00 грн., премії 90% - 1548,00 грн., всього сума грошового забезпечення, із якої здійснений перерахунок складає 6217,50 грн., але з обчисленням основного розміру його пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення, що склало 4974,00 грн.
Тож, у зазначеному перерахунку пенсії позивачу правильно визначено грошове забезпечення та його складові для перерахунку пенсії, але неправильно обрано коефіцієнт грошового забезпечення - 80% замість належних 86% як у перерахунку пенсії на підставі рішення суду (протокол від 23.02.2016 р.).
Посилання апелянта на те, що законодавством обмежено максимальний відсотковий коефіцієнт обрахунку пенсії від грошового забезпечення 80%, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.
Доводи апелянта про те, що позивачем порушено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції, позивач дізнався про порушення свого права, за захистом якого він звернувся до суду з даним адміністративним позовом, лише у грудні 2016 року, а отже, позовна заява подана ним у межах шестимісячного строку, як таке і регламентовано ст. 99 КАС України.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності допущеної ним бездіяльності та прийнятих рішень та не переконав суд у своїй правоті.
Отже, судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2017 року без змін.
Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.
Повний текст рішення, у відповідності до ч.3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06 грудня 2017 року.
Головуючий суддя:
Судді: