Справа № 215/4667/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 грудня 2017 року справа № 215/4667/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Семененка Я.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради

про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії та бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради з 05.09.2017 по 18.10.2017 під час розгляду заяви від 05.09.2017; визнати дії та бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради з 05.09.2017 по 18.10.2017 такими, що порушили порядок розгляду заяви від 05.09.2017 та права і інтереси позивача; визнати дії та бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради такими, що не відповідають Закону України «Про соціальні послуги», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Міжнародному пакту про громадські та політичні права, Міжнародному пакту про економічні, соціальні, культурні права держави та Конституції України; визнати право позивача на одержання допомоги, яка забезпечить рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму; відшкодувати моральну шкоду, завдану діями Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради шляхом стягнення суми 96000,00 грн.; відшкодувати матеріальну шкоду, завдану діями Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради шляхом стягнення суми 1400,00 грн.; зобовязати Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривому Розі ради забезпечити позивачу рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму наданням належної державної допомоги.

Також позивач просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви до 22 листопада 2017 року, але не пізніше пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що апелянту необхідно надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1920,00 грн., оскільки позовна заява ОСОБА_1 містить позовну вимогу майнового характеру та дві позовні вимоги немайнового характеру.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року позовну заяву було залишено без руху у звязку з тим, що позивачем не сплачено судовий збір, при цьому суд відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки долучена до позовної заяви довідка, згідно з якою позивач отримує компенсацію по догляду за інвалідом I групи, не підтверджує скрутний матеріальний стан особи та не підтверджує, що позивач не отримує іншого доходу з інших джерел.

Проте суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що Законом України «Про судовий збір» передбачено певний перелік осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, при цьому вказаний закон містить положення, відповідно до яких суд за клопотанням особи може своїм рішенням звільнити (зменшити, відстрочити тощо) від сплати судового збору, тобто суд першої інстанції вірно зазначив, що це є правом суду, а не обовязком.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не надав оцінку доводам позивача щодо необхідності звільнення його від сплати судового збору, як особи, яка здійснює догляд за інвалідом I групи.

Суд не перевірив обставини, які можуть стати підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, адже відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 558 від 29.04.2004, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян» № 832 від 26.07.1996, установлено щомісячні компенсаційні виплати у розмірі 480 тис. крб. непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом I групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку.

Враховуючи, що позивач, згідно з довідкою УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, отримує компенсацію по догляду за інвалідом I групи у розмірі, що не перевищує 30 грн., а вказані компенсаційні виплати призначаються саме непрацюючим особам, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Крім того, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 заявлено майнову вимогу та відповідно здійснив розрахунок розміру судового збору, необхідного до сплати.

Проте суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, адже позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданих діями Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради шляхом стягнення загальної суми 97400,00 грн.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що тягне за собою скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 215/4667/17 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Т.І. Ясенова