Справа № 2270/3294/11
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/3294/11 Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Матохнюка Д.Б., Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Полонському районі на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Полонському районі до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонське юридичне бюро" про стягнення податкового боргу , -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Полонському районі 03.03.2011 року звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонське юридичне бюро" про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.03.2011 року позовну заяву залишено без розгляду, на підставі ст. 100 КАС України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду І інстанції, а справу направити на новий розгляд. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд І інстанції при перевірці дотримання позивачем строків звернення з даним позовом невірно застосував норми ст. 99 КАС України, не врахував вимог ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", ст. 102 Податкового кодексу України, які визначають спеціальний строк для звернення стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду від 03.03.2011 року, - скасуванню, з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, на підставі ст. 100 КАС України, у зв'язку із пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом, суд І інстанції дійшов висновку що початок цього строку належить рахувати з дня складення податкових повідомлень - рішень №№, НОМЕР_1 відповідно від 25.05.2010 року та 23.11.2009 року, на підставі яких позивач просить стягнути податковий борг. Натомість позивач з даним позовом звернувся до суду лише 03.03.2011 року, тобто із пропуском строку звернення, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду І інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами четвертою та пятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, на підставі ст. 100 КАС України, суд І інстанції невірно визначив дату з якої у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Так, позивачем були прийняті податкові повідомлення - рішення № від 23.11.2009 року, № 002031501 від 25.05.2010 року. Також позивачем направлялись перша податкова вимога № 1/232 від 09.12.2009 року, друга податкова вимога № 2/1 від 11.01.2010 року.

На час прийняття вищевказаних рішень діяли норми Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (надалі - ОСОБА_2 № 2181). ОСОБА_2 врегульовував відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платникові податків регулюються пунктом 6.2 статті 6. При цьому обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, визначені підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 даного Закону № 2181.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Закону № 2181 стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Саме після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181 обставин та з урахуванням строку, передбаченого підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Закону № 2181, виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу.

Таким чином право на стягнення податкового боргу у органу державної податкової служби виникає після надіслання (вручення) контролюючим органом першої та другої податкових вимог платникові податків.

Відповідно до п.п 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону № 2181, у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

З 01.01.2011 року ОСОБА_2 № 2181 втратив чинність, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобовязання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у звязку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобовязання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, як норми Закону № 2181, так і ст. 102 Податкового кодексу України визначають спеціальний строк примусового стягнення податкового боргу 1095 днів з дня його виникнення.

Звертаючись із позовною заявою 03.03.2011 року позивач не пропустив строк примусового стягнення податкового боргу, що становить 1095 днів з дня його виникнення, а тому відсутні підстави для застосування наслідків визначених ст. 100 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вирішив скасувати її, постановити нову ухвалу, якою справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Полонському районі задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2011 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Полонському районі до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонське юридичне бюро" про стягнення податкового боргу, - скасувати, постановити нову ухвалу.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження .

У відповідності до ч. 2 ст. 211 КАС України ухвала суду апеляційної інстанції не перешкоджає провадженню у справі, а тому є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

< Список >

< Список >