Справа № 567/619/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Венгерчук А.О.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"06" грудня 2017 р. Справа № 567/619/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Острозького районного суду Рівненської області від "04" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Корецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним рішення щодо обмеження у виплаті пенсії та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Корецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним рішення щодо обмеження у виплаті пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії як непрацюючій фізичній особі починаючи з листопада 2015 року.

Позов обґрунтовано тим, що він є пенсіонером за віком та пенсія вплачувалась з обмеженням до 85% від призначеного розміру, як працюючому пенсіонеру, оскільки в період з 25.11.1991 по 31.08.2015 року працював директором у ПП "Астра". Після звільнення з роботи він звернувся до управління Пенсійного фонду з письмовою заявою про перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру. Однак листом №2355/03 від 10.11.2016 року йому було відмовлено у проведені такого перерахунку на підставі п.1 ст.11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так як згідно відомостей з ЄДРПОУ він є засновником та керівником ПП "Астра".

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 04.10.2017 в задоволенні позову ОСОБА_3 до Корецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним рішення щодо обмеження у виплаті пенсії та зобов'язання вчинити певні дії за період з 06.12.2016 року відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Корецькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 13.08.2015 р. отримує пенсію за віком.

Встановлено, що позивач 25.11.1991 р. прийнятий на посаду директора підприємства "Астра" (наказ №1 від 25.11.1991). Одночасно в трудовій книжці міститься запис, що станом на 13.08.2015 р. ОСОБА_3 продовжує працювати. Згідно наданої позивачем виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПП "Астра" вбачається, що ОСОБА_3 є керівником ПП "Астра". Тобто, під час звернення до УПФУ 13.08.2015 року позивачем було зазначено, що він є працюючою особою та надано відповідні документи.

У зв'язку з чим відповідачем правомірно застосовано до позивача норми абз. 3,4 ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплату позивачу пенсії здійснено в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб які втратили працездатність, тимчасово по 31.12.2017 року у період роботи, як працюючій особі.

Після звільнення з роботи позивач звернувся до управління Пенсійного фонду з письмовою заявою про перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру.

Листом від 10.11.2016 №2355/03 управління відмовили позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач являється засновником та керівником приватного підприємства "Астра", по даних трудової книжки останній звільнений з посади директора цього підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням вимог законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз. 3,4 ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", тимчасово по 31.12.2017 року у період роботи, пенсія розмір якої перевищує 150 % прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність виплачується в розмірі 85 % призначеного розміру але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV, регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Згідно ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

У чинному законодавстві не наведено визначення поняття "працююча особа". Проте, можна визначити, що працююча особа, яка перебуває в трудових відносинах із роботодавцем та виконує роботу на умовах трудового договору (контракту), а також відповідно до цивільно-правового договору або на інших умовах, передбачених законодавством, зокрема до працюючих осіб відносяться, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" обов'язок для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у зв'язку із зупиненням (припиненням) членства у громадському формуванні члена керівного органу (крім керівника) така особа подає копію заяви про зупинення (припинення) нею членства до відповідних статутних органів громадського формування з відміткою про її прийняття.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є засновником (учасником) ПП "Астра", водночас у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що останній є особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені даної юридичної особи без довіреності та як засновник представляє інтереси вказаної юридичної особи для функціонування останньої.

В силу приписів ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" обов'язок внесення змін про припинення членства в громадському формуванні покладено на заявника, тому він вважається працюючою особою до дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про зупинення (припинення) органу управління підприємством.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Острозького районного суду Рівненської області від "04" жовтня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська