Справа № 804/4839/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 рокусправа № 804/4839/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі №804/4839/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н ОВ И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; скасувати рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 про визнання нікчемним переказу коштів (транзакція), здійсненого ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 57000грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-027-000241347 від 18.05.2016»; ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 150000грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-027-000223615 від 18.04.2016»; ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 98,35грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-027-000223615 від 18.04.2016» на рахунок №9201, що належить ОСОБА_2; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник, має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №9201 на імя ОСОБА_2, в сумі 197098,35грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року частково задоволено адміністративний позов. Суд визнав протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 щодо направлення ОСОБА_2 «Повідомлення про нікчемність правочину» від 21.01.2017 року; визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників (переліку рахунків вкладників) Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязав Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 внести зміни та доповнення до Переліку рахунків вкладників, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №9201, відкритого на імя ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в розмірі 197098,35 грн. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт стверджує, по-перше, про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача, є вкладом; по-друге, висновок суду про відсутність доказів на підтвердження нікчемності переказів коштів на рахунок позивача не відповідає обставинам справи; по-третє, судом невірно застосовано нормативно-правові акти, без врахування внесених змін та доповнень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін як ухвалену у відповідно та в порядку норм чинного законодавства.

Апелянт та третя особа, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справу, до суду не прибули.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Справа розглянута у відповідності до приписів частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегією суддів на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 - Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 відповідно до копії рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 січня 2017 року.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог, колегія суддів керується приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.15.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (Банк) та ОСОБА_2 (Клієнт) укладено Договір №980-027-000001581 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", згідно з п.1, п.2 якого: Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім'я поточний рахунок №9201 в гривні (вид валюти) для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку. За здійснення Банком розрахунково-касового обслуговування рахунку, Клієнт сплачує Банку комісійні винагороди згідно з Тарифами Банку на розрахунково-касове обслуговування фізичних осіб, що являються невід'ємною частиною Договору" (а.с.14). За цим Договором №980-027-000001581 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" від 15.05.2015 року на ім'я позивача відкрито поточний рахунок №9201.

Закон України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 року (Закон № 4452-VI), в редакції на час укладання Договору №980-027-000001581 банківського рахунку, визначав вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону 4452-VI), вкладника як фізичну особу (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч.1 ст. 2 Закону 4452-VI).

Позивач, уклавши зазначений договір банківського рахунку (депозиту), набув статус вкладника ПАТ «Банк Михайлівський» в розумінні статті 2 Закону 4452-VI.

Судом першої інстанції також встановлено, що 18.04.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" укладено договір №980-027-000223615 на суму 15000грн. Внесення коштів підтверджується квитанцією №4168574 від 18.04.2016 року.

18 травня 2016 року між ОСОБА_2 (Сторона-1) та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" (Сторона-2) укладено Договір №980-027-000241347, тип договору: "Капітал+" (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого: Сторона-1 передає Стороні-2 у власність грошові кошти (далі - Кошти) в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а Сторона-2 зобов'язується повернути Кошти Стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Сторона-2 приймає від Сторони-1 у власність Кошти в сумі 57000грн. Нарахування процентів за весь час користування Коштами здійснюється з дня, що є наступним за днем надання Стороною-1 Суми Коштів у власність (позику) Стороні-2, відповідно до п.1. цього Договору, до дня, який передує відповідно дню закінчення строку користування Коштами/дню фактичного повернення Коштів. Проценти нараховуються виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод "факт/факт") протягом яких відбулося фактичне користування Коштами. Нараховані проценти сплачуються на рахунок, вказаний в пп.6) п.1.2 Договору, у строки, вказані в пп.5) п.1.2. Договору. Сторона-2 зобов'язана повернути суму коштів та нараховані проценти відповідно до умов і порядку, визначених даним Договором (а.с.11). Внесення коштів підтверджується квитанцією №3913666 від 18.05.2016 року (а.с.16).

За умовами укладених позивачем з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договорів, грошові кошті та відсотки повертаються ОСОБА_2, на її рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» - №9201.

20 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» повернуто ОСОБА_2 з поточного рахунку №9201 кошти в розмірі 10000грн., що підтверджується заявою про видачу готівки №5057652 (а.с. 17).

Правильність встановлення судом першої інстанції наведених вище обставин сторонами не оспорюється.

Таким чином, на рахунок №9201, відкритий на імя ОСОБА_2 15.05.2015 року, були внесені грошові кошти: 18.04.2016 року в сумі 150000грн.; 18.05.2016 року - 57000грн.

Зазначені кошти також вважаються вкладом, оскільки були залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах Договору №980-027-000001581 банківського рахунку.

Незважаючи на те, що зазначений Договір був найменований як «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за своїми умовами він є договором банківського поточного рахунку, на якому зберігаються кошти для технічного використання (тобто «депозит до запитання»). Жодної умови, які притаманні договору строкового вкладу, у тому числі строку його дії, визначення відсоткової ставки та інш., цей Договір не містить.

В подальшому, позивачем був здійснений перерахунок належних йому коштів на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на суму 150000 грн. та 57000 грн. на виконання зазначених вище умов договорів.

20 травня 2016 року ОСОБА_2 повернуто банком готівку з поточного рахунку №9201 в розмірі 10000 грн. (а.с.17).

19 травня 2016 року ОСОБА_2 складено заяву про розірвання з договору від 18.04.2016 року №980-027-000223615 та договору від 18.05.2016 року №980-027-000241347 з проханням перерахувати кошти, які були на рахунках цих товариств, на поточний рахунок №9201, відкритий в банку.

Згідно виписки по особовому рахунку №9201, банком відображені наступні операції (а.с.18-20): 04.05.2016 року ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» перерахував отримувачу ОСОБА_2 проценти по договору №980-027-000223615 від 18.04.2016 року в розмірі 1475,23 грн.; 13.05.2016 року платник ОСОБА_2 ініціювала отримання через Дніпропетровське відділення №1 банкнот грошових коштів у розмірі 1401,73 грн із видачею готівки з поточного рахунку (видача з рахунків за вкладами фізичних осіб); 18.05.2016 року ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» перерахував отримувачу ОСОБА_2 проценти по договору №980-027-000223615 від 18.04.2016 року в розмірі 1376,88 грн.; 18.05.2016 року платник ОСОБА_2 ініціювала отримання через Дніпропетровське відділення №1 банкнот грошових коштів у розмірі 1303,38 грн. із видачею готівки з поточного рахунку (видача з рахунків за вкладами фізичних осіб); 18.05.2016 року документом №3913666 ПАТ «Банк Михайлівський» зарахував на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 57000 грн. із призначенням платежу внесення готівки на поточний рахунок (надходження на рахунки за вкладами фізичних осіб); 18.05.2016 року платник ОСОБА_2 сплатила отримувачу ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти в розмірі 57000 грн. із призначенням платежу перерахування залучених коштів згідно договору №980-027-000241347 від 18.05.2016 року; 19.05.2017 року документом №1832, банк отримувача та банк платника - ПАТ «Банк Михайлівський», платник ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» перерахував отримувачу ОСОБА_2 проценти по договору №980-027-000223615 від 18.04.2016 року в розмірі 98,35 грн.; 19.05.2017 року документом №10909, банк отримувача та банк платника - ПАТ «Банк Михайлівський», платник ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» перерахував отримувачу ОСОБА_2 57000 грн. із призначенням платежу повернення коштів згідно з договором №980-027-000241347 від 18.05.2016 року; 19.05.2017 року документом №1833, банк отримувача та банк платника - ПАТ «Банк Михайлівський», платник ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» перерахував отримувачу ОСОБА_2 150000 грн. із призначенням платежу повернення коштів згідно з договором №980-027-000223615 від 18.04.2016 року; 20.05.2016 року платник ОСОБА_2 ініціювала отримання через Дніпропетровське відділення №1 банкнот грошових коштів у розмірі 10000 грн із видачею готівки з поточного рахунку (видача з рахунків за вкладами фізичних осіб).

Станом на 20.05.2016 року вхідний залишок по рахунку №9201 склав 197098,35 грн. (а.с.20).

23 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулась зі заявою на імя в.о. Голови правління Банку ОСОБА_5 з проханням видати готівкові кошти в сумі 197098,35 грн. з поточного рахунку №9201 (а.с.24).

Апелянт стверджує, що суми, які були повернуті від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача, не є вкладом у розумінні п. 3 та п. 4 статті 2 Закону № 4452-VI, оскільки кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позивача, як позикодавця. На думку відповідача, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу.

Колегія суддів вважає такі доводи неспроможними, оскільки доказів порушення вимог чинного законодавства при внесенні на рахунок позивача грошових коштів 18.04.2016 року, 18.05.2016 року, подальше перерахування цих коштів на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» суду не надано.

В обґрунтування визнання нікчемними банківські операції апелянт посилається на статтю 216 Цивільного кодексу України та статтю 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, колегія суддів вважає помилковим застосуванням відповідачем даних норм до спірних правовідносин.

Так, статтею 38 цього Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Жодна з наведених Законом № 4452-VI підстав, за наявності яких договір, який був укладений між позивачем та Банком у 2014 році, міг би бути визнаний нікчемним, апелянтом не зазначена. Крім того, нікчемність договорів, укладених між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", не свідчить про нікчемність договору банківського рахунку з позивачем, оскільки документи, які свідчать про повязаність цих угод або проведення банківських операцій (перерахування грошових коштів з рахунку/на рахунок позивача) на виконання договорів між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", суду не надано.

Відтак, висновок суду першої інстанції про допущену відповідачем бездіяльність у частині не визначення позивачу розрахункової суми відшкодування коштів за вкладами, що підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у розмірі граничної суми відшкодування коштів за вкладами - 200000 грн. 00 коп., та не відображення її у переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням того, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій постанові, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі №804/4839/17 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук