Справа № 826/22642/15
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2017 року № 826/22642/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Ірпінської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління

ДФС у Київській області (далі - відповідач)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

- від 24.06.2015 №1658-15 про визначення податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб (код платежу 18010700) в сумі 80 421,36 грн.;

- від 24.06.2015 №1659-15 про визначення податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (код платежу 18010700) в сумі 45 389,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірні податкові повідомлення-рішення не містять всієї необхідної інформації, передбаченої Податковим кодексом України та Порядком направлення органами державної податкової служби податкових-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236. Вказала на невідповідність визначеного розміру податкових зобов'язань за платежем земельний податок вимогам чинного податкового законодавства щодо підстав нарахування земельного податку та визначення його розміру.

Відповідач вимоги суду щодо надання письмових заперечень на позовну заяву та матеріалів, які були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень, не виконав. Представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельних ділянок, а саме, площею 2,3815 га, розташованої у м. Буча Київській області, з цільовим призначенням землі промисловості, комерційного використання і громадського призначення з кадастровим номером НОМЕР_3 та площею 4,2196 га, розташованої у м.Буча Київської області, з цільовим призначенням землі промисловості, комерційного використання і громадського призначення з кадастровим номером НОМЕР_2.

Ця обставина також встановлена постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2014 у справі № 826/795/14, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014.

Ірпінською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області 24.06.2015 винесно податкові повідомлення-рішення: №1658-15, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 80 421,36 грн., та №1659-15, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 45 389,01 грн.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Приписами статті 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

Згідно зі статтею 269 ПК України платниками податку, зокрема, є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

При цьому, п.п.270.1.1 п.270.1 статті 270 ПК України передбачено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п.271.1.1п.271.1 статті 271 ПК України).

Пунктом 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з п.274.2 статті 264 ПК України ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Відповідно до статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Приписами статті 286 ПК України визначено порядок обчислення плати за землю.

Так, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п.286.1 статті 286 ПК України).

Відповідно до п.286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У свою чергу, нормативно-правовим актом, який визначає правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель, є Закон України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 №1378-IV(далі - Закон №1378).

Згідно частиною першою статті 13 Закону №1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру земельного податку.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частина друга статті 20 Закону №1378).

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина третя статті 23 Закону №1378).

Порядком направлення органами державної податкової служби податкових-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 №1236 передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання із зазначенням у ньому, поміж іншого, відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобов'язання.

Всупереч згаданому Порядку контролюючим органом не надано до спірних податкових повідомлень-рішень розрахунку щодо встановлених сум нарахованого земельного податку з фізичних осіб та не зазначено період, за який визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб.

Під час розгляду справи відповідачем не надано жодних пояснень стосовно цих обставин.

Також, суд звертає увагу, що контролюючий орган повинен керуватись нормативно-грошовою оцінкою земельних ділянок, яка мала б бути отримана від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин або отримана ним за його запитом.

Проте відповідачем не надано доказів використання нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, що належать позивачу, за відповідний рік при визначенні суми податкового зобов'язання із земельного податку при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та необхідності їх скасування. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» від 24.06.2015 №1658-15, винесене Ірпінською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» від 24.06.2016 №1659-15, винесене Ірпінською об'єднаною Державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Стягнути з Ірпінської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1258,10 грн. (одна тисяча двісті п'ятдесят вісім гривень 10 коп.).

Постанова набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова