Справа № 802/1787/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 грудня 2017 р. Справа № 802/1787/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Альчука Максима Петровича

суддів: Воробйової Інни Анатоліївни

Дончика Віталія Володимировича

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Іванова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни, Міністерства юстиції України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державної казначейської служби України

про: визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни, Міністерства юстиції України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державної казначейської служби України, про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо направлення скарги позивача до органу, дії якого оскаржуються, а також щодо нерозгляду скарги позивача по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на зміст позовної заяви. Також просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 32000 грн. та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ст. 267 КАС України.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень. Окремо зазначив про те, що звернення, яке надійшло на адресу Міністерства юстиції України, не мало ознак скарги. (а.с 42-44).

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи суду не надала, уповноваженого представника не направила. Неявка третьої особи не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо незазначення індексів на поштових конвертах.

Листом Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 24.03.2017 року № К-16/2.2/3 скарга позивача залишена без задоволення.

Листом Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 10.04.2017 року № К-16/2.2/4 скаргу позивача повторно залишено без задоволення.

10.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України на дії посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо незазначення індексів на поштових конвертах.

Листом Міністерства юстиції України за підписом в.о. Державного секретаря, керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства Косолапової О.А. від 19.04.2017 року № 14927/К-10453/15.3 ОСОБА_2 повідомлено про те, що з метою практичної реалізації прав громадян наданих Конституцією України Міністерством юстиції України надано доручення Головному територіальному управлінню юстиції у Вінницькій області ретельно вивчити питання, порушені позивачем у скарзі від 10.04.2016 року, вжити заходи щодо повного, всебічного і об'єктивного розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (ч. 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян").

Матеріали справи свідчать, що 10.04.2017 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою на дії (бездіяльність) посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, однак 19.04.2017 року скарга позивача направлена відповідачем до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для розгляду скарги позивача по суті. Тобто, скарга позивача направлена відповідачем до органу, дії якого оскаржуються.

Отже, дії керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни щодо направлення до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для розгляду скарги ОСОБА_2 від 10.04.2017 року є протиправними.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що для органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб, законодавством встановлено чітку процедуру щодо розгляду заяв чи скарг.

З огляду на те, що скарга ОСОБА_2 від 10.04.2017 року відповідачем по суті не розглянута, колегія суддів дійшла висновку про зобов'язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 від 10.04.2017 року.

Щодо доводів представника відповідача про те, що звернення, яке надійшло на адресу Міністерства юстиції України не мало ознак скарги, то суд їх до уваги не приймає, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Тобто, скарга є одним із видів звернення громадян з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Зі звернення позивача слідує, що він оскаржує дії посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо неналежного оформлення конвертів та просить притягнути винних осіб до відповідальності. Тобто, в своєму зверненні позивач конкретизує, які саме дії суб'єкта владних повноважень оскаржує та просить вжити заходів щодо їх усунення.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 32000 грн., суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

Крім того, у п. 4 вказаної постанови Пленуму Верховний Суд України зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, на підтвердження вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачем не надано жодного документально підтвердженого доказу про заподіяння моральної шкоди, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості задовольнити вказану вимогу.

Щодо вимоги про встановлення строку виконання постанови, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, з метою забезпечення повного, правильного і своєчасного виконання рішення суду передбачено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за його виконанням.

Керуючись наданим правом, а не обов'язком, колегія суддів, за наслідками встановлених обставин та досліджених доказів, не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом надання строку виконання рішення суду відповідачами, з урахуванням чого, заявлена вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 256 КАС України дана постанова до негайного виконання не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії керівника Секретаріату Державного секретаря Міністерства юстиції України Косолапової Олени Андріївни щодо направлення до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для розгляду скарги ОСОБА_2 від 10.04.2017 року.

Зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 від 10.04.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Альчук Максим Петрович

судді Воробйова Інна Анатоліївна

Дончик Віталій Володимирович