Справа № 808/2704/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року о/об 16 год. 08 хв.Справа № 808/2704/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Груп" до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

за участі представників:

від позивача - Вишняков Д.О.

(діє на підставі довіреності б/н від 29.09.2015 року)

від позивача - Шевченко О.В.

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_1)

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-Груп» (далі - позивачі) до Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому позивач просять суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження № 54569190 від 22 серпня 2017 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження №54569312 від 22 серпня 2017 року.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача в судовому засіданні зазначив, що в провадженні Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувають виконавчі провадження №54569190 про стягнення виконавчого збору та №54569312 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій. Вважає, що постанови про стягнення виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій органом ДВС протиправно прийнято до виконання та відкрито виконавче провадження з їх виконання шляхом винесення оскаржуваних постанов, оскільки ніяких виконавчих дій не проводилось, тому що питання заборгованості було повністю вирішено між сторонами без залучення виконавчої служби.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов та скасувати вищезазначені постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Представник відповідача, 02 листопада 2017 року подав через канцелярію суду заперечення, які обґрунтовані тим, що державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 серпня 2017 року у відповідності до вимог статей 27, 37 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, відповідач вважає оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження обґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідача в судове засідання не прибув, 02 листопада 2017 року надав клопотання, в якому просить суд розглядати справу без участі його представника.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 02 листопада 2017 року позивачу проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали судом встановлені наступні обставини.

13 червня 2017 року на підставі наказу №908/233/17 виданого 03 травня 2017 року Господарським судом Запорізької області, державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову ВП № 54093496 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з ТОВ «Олександрія - Груп» на користь ТОВ «ВЕК України» 291887,96 грн., заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту №01/29-2 від 25 лютого 2013 року, 167063,98 грн. витрат від інфляцій грошових коштів, 18556, 46 грн., 3% річних та 7162,63 грн. судового збору.

22 серпня 2017 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі наданої 17 серпня 2017 року стягувачем заяви про повернення виконавчого документу. Виконавчий збір та витрати не стягнуто.

Також, державним виконавцем Гришуновим Д.В., на виконання статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» не пізніше наступного дня, тобто 22 серпня 2017 року, винесені постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, які є виконавчими документами.

За наявності наведених виконавчих документів, 22 серпня 2017 року державним виконавцем Шокотом Г.А. винесено спірні постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54569190 про стягнення з ТОВ «Олександрія - Груп» на користь держави виконавчий збір 48467,10 грн. та ВП №54569312 про стягнення з ТОВ «Олександрія - Груп» на користь держави витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 220,03 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

При винесенні постанов від 22 серпня 2017 року ВП №54569190 та ВП №54569312 про відкриття виконавчого провадження відповідач керувався Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404), чинним на час винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи 22 серпня 2017 року, на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу про стягнення з ТОВ «Олександрія - Груп» заборгованості винесено постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 54093496, які послугували підставами для відкриття виконавчих проваджень № 54569190 та № 54569312.

Постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 54093496 в адміністративному та судовому порядку не оскаржені.

Таким чином, суд встановив, що у державного виконавця Шокота Г.А. були законні підстави, для винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень № 54569190 та № 54569312.

Відповідно до частин 1,2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частиною 9 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивачем не заперечувалось, а більш того визнавалось, що питання заборгованості було вирішено повністю вже після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Підстав, за якими виконавчий збір не стягується, наведених у частині 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» судом у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виносить ся постанова про їх стягнення.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів, що при винесенні постанов від 22 серпня 2017 року ВП №54569190 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ТОВ «Олександрія - Груп» на користь держави виконавчий збір 48467,10 грн. та ВП №54569312 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ТОВ «Олександрія - Груп» на користь держави витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 220,03 грн., діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України "Про виконавче провадження", а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 11, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов