Справа № 2-а-1299/10/0211
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1299/10/0211
Головуючий у 1-й інстанції: Сушко О.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Голоти Л. О.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом про визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області неправомірними та зобов'язання вчини певні дії.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 листопада 2010 року позов задоволений: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області; зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 з 29.04.2010 року державної пенсії як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 1, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.11.2010 року, як таку, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_3 віднесена до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, є інвалідом 3 групи, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і відповідно має право на виплату державної пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи, передбачених ст.ст. 50, 54 цього Закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок державної пенсії як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 1, інваліду 3 групи, і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 29.04.2010р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов законодавче та фактичне підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 1, що є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

У ч.3 ст. 54 цього Закону, передбачено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Судом першої інстанції всебічно та обєктивно досліджено, що всупереч ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. позивачу пенсія виплачувалась в розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 "ОСОБА_1 питання соціального захисту окремих категорій громадян" та від 16.07.2008 року № 654 "Про підвищення рівня забезпечення громадян".

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, визначені, зокрема, Рішенням Конституційного Суду України №12-рп/98 від 09.07.1998 р., Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу відносно постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530, від 16.07.2008 року № 654.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

В такому випадку посилання Відповідача управління Пенсійного Фонду України в м. Ладижин Вінницької області на акти Кабінету Міністрів України в обґрунтування проведених виплатам не відповідають чинному правовому регулюванню спірних правовідносин.

З аналізу ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вбачається, що при визначенні розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться розмір мінімальної заробітної плати та розмір мінімальної пенсії за віком. Згідно з чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Судова колегія не бере до уваги доводи відповідача, який вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Заперечення, наведені управлінням Пенсійного Фонду України в м. Ладижин Вінницької області, не можуть бути прийняті судом з огляду на те, що згідно зі ст. 6 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, застосовується прожитковий мінімум, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Наявність норми ч. 3 ст. 28 "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" не є підставою для відмови в реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яке гарантується Конституцією України.

Суд першої інстанції правомірно визначився з межами захисту порушеного права позивача, враховуючи строк звернення до адміністративного суду, передбачений ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, встановивши, що право позивача на перерахунок і виплату пенсії у розмірі відповідно до вищевказаних норм підлягає захисту з 29.04.2010 року.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на перерахунок та виплату з 29.04.2010 р. державної пенсії як особі, що постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, згідно та в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги управління Пенсійного фонду у м. Ладижин Вінницької області є безпідставними, а висновки суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційної скарги.

З огляду на таке колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин, залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 листопада 2010 року, без змін.

Відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої в скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

секретар