Справа № 2-а-314/11/2212
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-314/11/2212
Головуючий у 1-й інстанції: Максимчук С.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Драчук Т. О., Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації на постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації до Відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції про оскарження дій державного виконавця , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2011 року управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації звернулось до Новоушицького районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції про визнання неправомірними дій, які виявились у винесенні 26.05.2011 року постанови про стягнення 680 грн. штрафу і зобов'язання зняти штраф накладений за невиконання виконавчого листа №2-а-14 виданого 10.05.2011 року Новоушицьким районним судом.

Постановою Новоушицького районного суду від 16 червня 2011 року в задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції грунтується на тому, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і спрямована на виконання рішення суду, а позовні вимоги є необгрунтованими.

Не погоджуючись з таким судовим актом, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Новоушицького районного суду від 16 червня 2011 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

15 серпня 2011 року на адресу суду надійшли заперечення відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції № 10567 від 10.08.2011 року на апеляційну скаргу, в яких відповідач вказує, що дії начальника відділу державної виконавчої служби при винесені 23 травня 2011 року постанови про накладення штрафу є правомірними, а подана скарга безпідставною.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення у справі з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Колегія суддів вважає, що розгляд та вирішення даної справи не належить до компетенції Новоушицького районного суду Хмельницької області з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведеної норми закону вбачається, що справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються адміністративним судом, якщо розгляд таких справ законом не віднесено до юрисдикції іншого суду.

Судом встановлено, що позивач оскаржує дії та постанову державного виконавця про накладення штрафу, винесену за невиконання рішення суду (винесеного за результатами розгляду адміністративної справи № 2-а-14) у встановлений державним виконавцем строк.

Законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконавчого провадження по виконанню судових рішень, постановлених за результатами розгляду адміністративних справ, окрім звернення з позовом до адміністративного суду.

З аналізу частини 1 статті 20 КАС України випливає, що до місцевих адміністративних судів як судів першої інстанції належать місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди.

Привила предментої підсудності адміністративних справ визначені у статті 18 КАС України.

Так, у відповідності до частини 2 статті 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Подана управлінням праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації позовна заява не стосується рішень, дій чи бездіяльності відповідача у справах про адміністративні проступки та не відноситься до справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно пункту 1 Положення про Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 47/5 від 14 лютого 2007 року Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1577 від 14 листопада 2006 року Міністерство юстиції України (Мін'юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відділ державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції Хмельницької області є державним органом.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що дана справа у відповідності до частини 2 статті 18 КАС України відноситься до предметної підсудності Хмельницького окружного адміністративного суду, а не Новоушицького районного суду Хмельницької області.

Оскільки дана адміністративна справа не відноситься до предметної підсудності Новоушицького районного суду Хмельницької області, колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову суду від 16 червня 2011 року, як таку, що ухвалена неповноважним складом суду, та у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України прийняти нове рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації колегія суддів дійшла висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.05.2011 року Новоушицьким районним судом видано виконавчий лист №2-а-14 про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації нарахувати та виплатити учаснику бойових дій Великої Вітчизняної війни за разову щорічну грошову допомогу до 05 травня за 2007 рік відповідно до вимог частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням виплаченої суми.

16.05.2011 року на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для добровільного виконання до 23 травня 2011 року.

Виконавчий лист про зобовязання управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у встановлений державним виконавцем строк не було виконано.

26 травня 2011 року начальником відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-а-14 виданого 10.05.2011 року на управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк накладено штраф у розмірі 680 грн, відповідно до статтей 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження".

Визначаючись щодо позовних вимог, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Колегія суддів зазначає, що відповідно п. 38 до рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "Жовнер проти України" державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 13.07.2006 року по справі "ОСОБА_3 проти України" виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Між тим, з матеріалів справи не вбачається, що неможливість виконання судового рішення підтверджується будь - якими доказами. Посилання позивача на неможливість виконання рішень суду у звязку з відсутністю бюджетних коштів щодо реалізації виплати соціального забезпечення, колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки держава повинна виконувати взяті на себе зобов'язання та не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Державним виконавцем 26.05.2011 року, керуючись статтями, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення суду винесена постанова про накладення на боржника штрафу.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 89 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Обовязковість судових рішень безпосередньо закріплена в Конституції України та не потребує додаткового закріплення у судовому рішенні.

Так, у відповідності до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України як невиконання судового рішення.

Разом з тим, на органи Державної виконавчої служби покладено функції з примусового виконання рішень.

Примусове виконання судового рішення передбачає вчинення державним виконавцем ряду процесуальних та виконавчих дій, прийняття певних рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

У звязку цим колегія суддів вважає, доводи викладені у позовній заяві щодо неправомірності накладення штрафу за невиконання рішення суду є безпідставними, відповідно відсутні підстави для скасування постанови про накладення штрафу від 26 травня 2011 року ВП № 26463642.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Новоушицького районного суду Хмельницької області скасуванню як така, що ухвалена неповноважним складом суду, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації задовольнити частково .

Постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації до Відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції про оскарження дій державного виконавця, - скасувати та прийняти нову .

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

секретар