Справа № 826/9454/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30 листопада 2017 року 09:20 № 826/9454/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшла позовна заява ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, (далі - відповідач-1), Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, (далі - відповідач-2), про:

- зобов'язання відповідача-1 зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, накладеного на підставі постанови від 09.09.2016 року, винесеної державним виконавцем Сперкач Я.О. та скасувати заборону на його відчуження, скасувати запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №16353933, винесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером №31356337 від 13.09.2016 року;

- зобов'язання відповідача-1 закрити виконавче провадження №51645196 та скасувати постанову державного виконавця Сперкач Я.О. від 22.07.2016 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 4167,59 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 300,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані рішення та дії (бездіяльність) прийняті (вчиненні) відповідачами необґрунтовано та з порушенням вимог, передбачених нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані рішення та дії (бездіяльність) прийняті (вчинені) ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представник відповідача-1 заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача-2 у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності та/або письмові заперечення проти позову до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

14 липня 2016 року державним виконавцем відповідача-1 Сперкач Я.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51645196 по примусовому виконанню виконавчого напису №5795, виданого 22.10.2015 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу у розмірі 41675,90 грн.

Державним виконавцем відповідача-1 Сперкач Я.О. в межах виконавчого провадження ВП №51645196 прийнято постанови:

- від 22.07.2016 р. про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника (позивача) виконавчий збір у розмірі 4167,59 грн.;

- від 09.09.2016 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (позивачу) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 45843,49 грн.

З наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2016 р. №67930610 вбачається, що на підставі вказаної вище постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідачем-1 13.09.2016 р. проведено державну реєстрацію обтяження - арешту нерухомого майна позивача (реєстраційний номер обтяження 16353933).

24 листопада 2016 року державним виконавцем відповідача-1 Бондаренком М.В. в межах виконавчого провадження ВП №51645196 прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою стягнуто з боржника (позивача) витрати на проведення виконавчих дій у сумі 300,00 грн.

Разом з тим, постановою старшого державного виконавця відповідача-1 Лазаревою А.І. від 25.11.2016 р. в межах виконавчого провадження ВП №51645196 скасовано вказану вище постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24.11.2016 р.

У подальшому, у зв'язку зі сплатою ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості, позивач звернувся до відповідача-1 із заявами від 05.10.2016 р. та від 29.03.2017 р., в яких просив закрити виконавче провадження ВП №51645196, скасувати виконавчий збір та зняти арешт.

За наслідками розгляду вказаних вище заяв позивача відповідачем-1 листами від 17.10.2016 р. №д/19 та від 20.04.2017 р. повідомлено, що виконавчий збір у розмірі 4167,59 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 300,00 грн. боржником не сплачені, а тому підстави для скасування арешту відсутні, а також повідомлено про можливість оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця у порядку, визначеному законом.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1, ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25, ч. 1 ст. 31, ч.ч. 1, 8 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, в редакції станом на час прийняття вказаної вище постанови про стягнення виконавчого збору, (далі - Закон №606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Як вбачається з аналізу викладених норм, виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання рішення у встановлений строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, необхідним також є повідомлення боржника, шляхом надіслання рекомендованим листом із повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання його виконати рішення суду у встановлений законодавством строк.

Отже, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання боржником рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк, у який він може добровільно виконати таке рішення.

У ході судового розгляду справи позивач стверджував, а відповідачем-1 не заперечувалось, що ОСОБА_1 не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51645196 та/або іншу постанову в межах вказаного виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, а також, звертаючи увагу на те, що позивачу на надсилалась/не вручена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51645196 (протилежного суду не доведено), суд приходить до висновку, що позивач протиправно позбавлений можливості на добровільне виконання рішення у вказаному виконавчому провадженні, а тому прийняття відповідачем-1 в межах виконавчого провадження ВП №51645196 постанови від 22.07.2016 р. про стягнення виконавчого збору є передчасним, у зв'язку з чим вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині скасування в межах виконавчого провадження ВП №51645196 постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24.11.2016 р. не підлягають задоволенню, оскільки вказана постанова вже скасована постановою старшого державного виконавця відповідача-1 Лазаревою А.І. від 25.11.2016 р.

Відповідно до п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

При цьому, виходячи з того, що фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом в межах виконавчого провадження ВП №51645196 сторонами не заперечувалось та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями "Генерального соглашения о реструктуризации задолженности" від 26.09.2016 р., платіжного доручення від 26.09.2016 р. №160926В 1ТТ977895HWEF та довідки ПАТ КБ "Приватбанк" від 29.09.2016 р. №QC7L-I1JP-9V9K-U35E про відсутність у позивача заборгованості, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність відповідача-1 щодо не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51645196, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-1 закінчити виконавче провадження ВП №51645196 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

При цьому, виходячи з того, що станом на час існування спірних правовідносин постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №51645196 прийнята не була, а тому, відповідно, були й відсутні підстави для зняття оскаржуваного арешту, а тому зобов'язання відповідача-1 зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, накладеного на підставі постанови від 09.09.2016 року, винесеної державним виконавцем Сперкач Я.О. та скасувати заборону на його відчуження, скасувати запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №16353933, винесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером №31356337 від 13.09.2016 року, є передчасним.

Крім того, жодних інших правових підстав для зняття оскаржуваного арешту позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зобов'язання вчинити дії є таким, що не підлягає задоволенню в частині.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, прийняту 22 липня 2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сперкач Я.О. в межах виконавчого провадження ВП №51645196.

3. Зобов'язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві закінчити виконавче провадження ВП №51645196.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко