Справа № 200/21494/15-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2аз/200/28/15
У Х В А Л А

«09» жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ Женеску Е.В., розглянувши заяву позивача ТОВ «Меркер» про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Меркер» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, Департаменту транспорту та звязку Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2015 року позивач ТОВ «Меркер» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, Департаменту транспорту та звязку Дніпропетровської міської ради у якому просив визнати протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №660 від 24.09.2015 року «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 10.03.2015 року №155 «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування, які надаються ТОВ «Меркер»; стягнути з відповідачів суму судового збору у розмірі 1 218, 00 грн.

14 жовтня 2015 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у попередньому судовому засіданні на 27 листопада 2015 року на 09:40 год.

06 жовтня 2015 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №660 «Про внесення змін до рішення виконавчої міської ради від 10.03.2015 №155 «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування, які надаються ТОВ «Меркер» до закінчення розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 24 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення №660 «Про внесення змін до рішення виконавчої міської ради від 10.03.2015 №155 «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу та міських автобусних маршрутах загального користування, які надаються ТОВ «Меркер». Вважають дане рішення протиправним, оскільки воно було прийнято з грубим порушенням регламенту виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Наказу Міністерства транспорту і звязку України №1175 від 17.11.2009 р. «Про затвердження методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту» та у разі його виконання нанесено значну матеріальну шкоду. Захист прав позивача стане неможливим без вжиття заходів про забезпечення позову, оскільки відповідачі постійно здійснюють тиск через ЗМІ та звинувачують позивача у невиконанні вищезазначеного рішення ігноруючи той факт, що вищезазначене рішення та негайність його виконання суперечить умовам договорів, укладених підприємством з органами місцевого самоврядування стосовно організації перевезень та встановлення тарифів. Позивач зазначає, що компенсація за роботу за економічно необґрунтованим тарифом не передбачена рішенням Дніпропетровської міської ради «Про міський бюджет», тому у випадку виконання такого протиправного рішення №660 від 24.09.15 р., відновлення прав підприємства стане неможливим, оскільки робота за збитковим тарифом призведе до банкрутства нашого підприємства. Рішенням №660 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 10.03.2015 №175 «Про встановлення граничних тарифів на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування, які надаються ТОВ «Інтерспецмаркет» прийнято виконкомом Дніпропетровської міської ради з очевидними порушеннями регламенту Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради у вигляді недотримання строків оприлюднення проекту рішення, а також грубим ігноруванням розрахунків тарифів на перевезення, обовязковість використання яких у процедурі прийняття таких рішень як рішення №660 від 24.09.15 р. передбачена Наказом Міністерства транспорту і звязку України №1175 від 17.11.2009 р. «Про затвердження методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту».

Суддя, оглянувши матеріали заяви, прийшла до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання стосовно забезпечення позову, суд виходить із наступного.

Частинами 3, 4 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено наступні способи забезпечення позову: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборона вчиняти певні дії.

Крім того, згідно частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до субєкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обовязковим для її виконання.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилались на те, що існує очевидна небезпека заподіяння їх шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, але ж ними не доведено та не надано суду доказів, які свідчать про наявність обставин, визначених частиною 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Додатково суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо повязаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо абезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

В зазначеній заяві про забезпечення адміністративного позову позивачем не наведено відповідних обставин, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, а також не надано відповідних обґрунтувань щодо очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Також ці обставини не вбачаються судом з матеріалів справи.

Враховуючи наведене та наявні матеріали справи, в суду не має достатніх правових підстав для вжиття заходів забезпечення такого позову, оскільки при розгляді справи по суті суд буде встановлювати питання щодо наявності порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача.

Зважаючи на викладене в сукупності, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.118 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Меркер» про забезпечення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя: Е.В.Женеску