Справа № 2а-995/10
Суддя: Музичук Н.Ю.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-995/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

В особі судді - Музичук Н.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання до вчинення певних дій у вигляді донарахування та доплати державної в допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

28 Січня 2010 року до Рівненського міського суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання неправомірними бездіяльності відповідача щодо не дорахування та недоплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку відповідно до ст.ст. 42,43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", зобов'язання відповідача до нарахування і виплати недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягненням нею трирічного віку відповідно до ст. ст.42,43 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період із 09 березня по 31 грудня 2009 року в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи в сумі 5357,74 грн., зобов'язання виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку у вищевказаному розмірі, стягнення судового збору в справі із відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та перебуває на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради. Відповідач ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради із 09 березня 2009 року здійснює їй нарахування та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Однак, нарахування та виплата такої допомоги в спірний період відповідачем проведена в менших розмірах, ніж було встановлено законодавством. Так, згідно вимог ст.ст. 42,43 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" відповідач повинен був виплачувати їй допомогу в розмірі не менше встановленого прожиткового мінімуму встановленого законом, яка згідно ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлюється в розмірі, що діяли в грудні 2008 року. Вказані норми закону у вищезазначеній редакції діють станом на теперішній час. Сума невиплаченої допомоги по догляду за ОСОБА_3 до досягнення трирічного віку за період із 09.03 по 31.12.2009 року становить 5357,74 грн. Листом відповідача відмовлено в здійсненні перерахунку, такі дії відповідача є порушенням вимог ст.ст. 1,3,6,19,21,22 Конституції України, ст.ст.42,43 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" та порушенням її конституційних прав.

Відповідно до наданого клопотання-заяви просить розгляд справи провести без її участі.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, у яких повідомив, що позов не визнає. В обгрунтування своїх заперечень, посилаючись на ст.ст. 95,96 Конституції України, ст. 4 п. 2 Бюджетного кодексу України, зазначив, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачувалася позивачу в розмірах, передбаченним чинним законодавством; видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет України; положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу і Закону про Державний бюджет України.

Відповідно до п.23 розділу 2 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» у статті 13 слова «не застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування» виключені та частина перша ст. 15 викладена в новій редакції, згідно якої «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім»ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Згідно п.25 Розділу 2 Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у Законі України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" ст.ст. 40-44 виключені. Таким чином із 01.01.2008 року існує норма Закону, відповідно до якого спірні правовідносини регулюються тільки Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», функції по виплаті допомоги по догляду за дитиною покладені на УПСЗН і допомога виплачується саме за рахунок державного бюджету.

Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 року №2240-111 визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку із вагітністю і пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування застрахованим особам та членам їх сімей. Згідно ст.2 цього Закону №2240-111, суб'єктами загальнообов'язкового державного соціального страхування є застрахована або інша особа, у випадках передбачених ст.ст. 45,47 Закону, страхувальник та страховик, а страховик - Фонд соціального страхування із тимчасової втрати працездатності. Крім того, в ч.2 Преамбули Закону чітко визначено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються цим Законом, є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування із тимчасової втрати працездатності. За змістом ст. 50 ч.1 цього Закону, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням застрахованим особам призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків. Отже норми Закону України №2240-111 від 18.01.2001 року, враховуючи характер відносин, що регулюється цим Законом та суб'єктивний склад таких відносин, не поширюються на діяльність відповідача. Враховуючи, що законодавством функція виплати допомоги визначена, як державна, необхідним в даному випадку є застосування щодо застрахованих і щодо незастрахованих осіб положення про розмір спірної допомоги, які визначені ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Крім того, згідно ч.2 ст.46 розділу У Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року №835-ІУ допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На даний час діє Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, відповідно до якого виплачується допомога позивачу. Дії управління є правомірними, підстав для задоволення позовних вимог немає. Справу просить розглядати без участі представника в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що сторони заявили клопотання про слухання справи у їх відсутності, суд в порядку ч. 3 ст. 122 КАС України здійснює судовий розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані суду позовну заяву, заперечення, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до не підлягають до задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідач, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та фактично здійснює догляд за нею, перебуває на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, як застрахована особа, за рахунок коштів Державного бюджету в порядку передбаченому Законом України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми"- із 09 березня 2010 року в розмірі 130 грн. щомісячно, що підтверджується листом відповідача на заяву позивачки № М-1374 від 11.01.2010 року.

Відповідно до ст. 15 Законом України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми", передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Відповідно до п.23 Розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", внесені зміни до ст.ст. 13,15 Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких орган праці та соціального захисту призначають і виплачують допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за рахунок коштів Державного бюджету України як застрахованим так і не застрахованим особам в системі загальнообов'язкового державного страхування та у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень .

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 в справі 1-28/2008 п. 23 розділу II цього ж Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було внесено зміни до Закону України „Про допомогу сім'ям з дітьми", на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнавався та своєї чинності у 2008 році не втратив.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Судом встановлено, що саме на відповідача чинним законодавством покладені обов'язки призначення, нарахування та виплати державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Саме тому, позивачу, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України „Про допомогу сім"ям з дітьми" (в редакції 2008 року) за рахунок коштів державного бюджету надається допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім"ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення відповідачем при обчисленні та нарахуванні допомоги по догляду за дитиною положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням". Адже, Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням"від 18 січня 2001 року N 2240-ІІІ відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей. При цьому, положеннями статті 2 Закону № 2240 визначено, що суб'єкти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - застрахована особа або особа у випадках, передбачених статтями 45, 47 цього Закону, страхувальник та страховик; а страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. З огляду на зазначене вище, суд не приймає де уваги покликання позивача на порушення відповідачем положень закону № 2240. оскільки норми вказаногс закону не поширюється на діяльність органів праці та соціального захисту населення, так як останній не є органом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Крім того, суд вважає, що оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" не визначено, відповідно до якого прожиткового мінімуму визначається розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідачем обгрунтовано застосовується в цій частині ст. 15 «Закону України « Про державну допомогу сімям із дітьми».

За наведених обставин, доводи та вимоги позовної заяви щодо не дорахування та недоплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку і зобов'язання відповідача до нарахування і виплати недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягненням нею трирічного віку, які грунтуються саме на положеннях ст.ст.42,43 Закону України №2240-111 від 18.01.2001 року „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за період із 09 березня по 31 грудня 2009 року, суд оцінює безпідставними, такими що до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, ст.6 Конституції України, Закону України „Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік», керуючись ст.ст. 9.11,17,18.69-71,94,186,254 КАС України. Законом України № 1691 -IV від 18.02.2010 року, суд. -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання до вчинення певних дій у вигляді донарахування та доплати державної в допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст.ст.42,43 Закону України №2240-111 від 18.01.2001 року „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня її проголошення, заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання цієї заяви.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук