Справа № 638/10683/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 р.Справа № 638/10683/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р. по справі № 638/10683/17

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо зарахування позивачці не в повній мірі до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 26.06.1995 року по 17.05.1996 року, помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 17.05.1996 року по 15.01,2000 року, старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 15.01.2000 року по 30.06.2000 року, а загалом 5 років 4 дні замість 4 років 1 місяця, а також не включення до стажу роботи на посаді судді 1 рік 3 місяці навчання на денному факультеті Національної юридичної академії України з 01.09.1992 року по 31.05.1995 року; зобов'язати відповідача зарахувати позивачці до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 26.06.1995 року по 17.05.1996 року, помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 17.05.1996 року по 15.01.2000 року, старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 15.01.2000 року по 30.06.2000 року, а загалом 5років 4 дні, а також половину строку навчання на денному факультеті Національної юридичної академії України з 01.09.1992 року по 31.05.1995 року 1 рік 3 місяці; визнати протиправним рішення від 22.02.2017 року, викладене у протоколі № 784 Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо визначення позивачці щомісячного довічного утримання в розмірі 80% суддівської винагороди; зобов'язати Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова змінити рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в частині визначення їй розміру та у відповідності до вимог законодавства України визначити їй у розмірі 84 % суддівської винагороди, здійснивши відповідний перерахунок виплачених їй коштів з 22.02.2017 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року. позовні вимоги задоволено позов.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що указом Президента України від 0 5 червня 2000 року №762/2000 її було призначено суддею Дзержинського районного суду м. Харкова. При цьому було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання зараховується стаж роботи на посадах прокурорів .

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 31 січня 2017 року, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова у відставку.

Як встановила Вища рада юстиції при звільненні позивачки у відставку її загальний стаж, що дає право для звільнення у відставку становить 22 роки 10 місяців , крім стажу роботи на посаді судді вона має також 5 років стажу, який складається з роботи в прокуратурі Харківської області на посадах: стажиста помічника прокурора, помічника прокурора та старшого помічника прокурора. А також половину навчання в Національній юридичній академії України .

Як вбачається з трудової книжки вона була зарахована студенткою 3 курсу 01.09.1992 року денного факультету Української державної юридичної академії та 31.05.1995 року відрахована у зв'язку з закінченням вузу , 26.06.1995 року прийнята на роботу в прокуратуру Харківської області на посаду стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова , 17.05.1996 року призначена на посаду помічника прокурора Дзержинського району м.Харкова, 15.01.2000 року призначена на посаду старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова де працювала по 30.06.2000 року, таким чином стаж роботи в органах прокуратури, що дає право на отримання довічного утримання та підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді складає 5 років 4 дні, а також половина навчання на денному відділенні Національної юридичної академії України 1 рік 3 місяці а сукупно 22 роки 10 місяців на момент її звільнення що дає їй право на отримання довічного грошового утримання в розмірі 84 % заробітної плати.

20.02.2017 року Протоколом засідання Управління пенсійного фонду у Шевченківському районі м. Харкова їй призначено грошове довічне утримання у розмірі 80% суддівської винагороди. При цьому відповідачем визначено, що прокурорський стаж дорівнює 4 роки 1 місяць замість 5, а також не зараховано половину навчання на стаціонарі у вузі 1 рік 3 місяці, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Із урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що рішення в частині визначення стажу роботи, що дає право на отримання довічного утримання та відповідно розміру щомісячного довічного грошового утримання є незаконним та таким, що порушує її конституційні права, оскільки вона має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84 % суддівської винагороди, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року № 2862- XII, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді . За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного утримання збільшується на 2 % заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді.

Згідно ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідної посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2%, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Так, пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Судовим розглядом встановлено, що при звільненні позивачки у відставку її загальний стаж, що дає право для звільнення у відставку становить: 16 років 7 місяців на посаді судді; 5 років на посаді прокурора, а також 1 рік 3 місяці навчання на денному відділенні Національної юридичної академії України .

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що усього стаж роботи судді Гайдук Л.П., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 31.01.2017 року становить 22 років 10 місяців, що дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р. по справі № 638/10683/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Бартош Н.С. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017 р.