Справа № 524/135/17
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/135/17
Провадження 2-а/524/158/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

28.11.2017 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Воблікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.10.2016 інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. За змістом постанови він, 26.10.2016 о 06:34 год., керуючи транспортним засобом, на перехресті вул.Гранітної та вул.Хорольської не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 розділу 33 ПДР України. Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, інспектор порушив його права, не надав йому можливості скористатись правовою допомогою. Також постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- відео запис. Відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, не вручено копію оскаржуваної постанови і не направлено її рекомендованою поштою на адресу позивача.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №152515 від 26.10.2016.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_3 позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Вказав, що 26.10.2016 на вул.Небесної Сотні в м.Кременчуці ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили про те, що він на перехресті вул.Гранітної та вул.Хорольської не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР України. Він заперечував даний факт, однак незважаючи на це відповідач не склав протокол у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 не складалась, також він не отримував її поштою. Про наявність спірної постанови позивач довідався у Автозаводському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області лише 12.12.2016, після чого в 10-денний термін звернувся з адміністративним позовом про її скасування до суду. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням прав позивача. Просив визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Відповідач, інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що позивач здійснив проїзд перехрестя вул.Гранітної та вул.Хорольської по крайній лівій смузі для руху, з якої дозволено на перехресті рухатись виключно ліворуч, та після проїзду перехрестя продовжив рух прямо, чим порушено вимоги знаку 5.16 ПДР України. Процедура розгляду справи ним не порушена. На місці розгляду справи водій відмовився отримати постанову у справі про адміністративне правопорушення, тому її примірник був надісланий позивачу поштою.

Представник третьої особи, Управління патрульної поліції в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що за необхідності позивач мав можливість скористатись правовою допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відбувся в присутності позивача, без складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням КУпАП. Оскільки на місці розгляду справи водій відмовився отримати постанову у справі про адміністративне правопорушення, її направили позивачу поштою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_5, повідомила суду, шо працює начальником центру поштового звязку №2 ВПЗ №19. На її думку, відмітки на конверті, відправленому ОСОБА_1 на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука свідчать про те, що конверт відправлений до 05.01.2017. Центром поштового звязку №2 ВПЗ №19 він 05.01.2017 направлений за місцем обслуговування- на центральне відділення звязку.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши дані суду докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Ч.1 ст.100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При вирішенні питання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, судом враховано пояснення представника позивача з приводу того, що ОСОБА_1 отримав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення 12.12.2016 у Автозаводському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області, після чого в 10-денний строк звернувся з адміністративним позовом про її скасування до суду, що підтверджується копією сторінок із журналу реєстрації вхідних та вихідних документів адвоката ОСОБА_3 Доказів, які б спростовували вказані доводи позивача, відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 26.10.2016р. інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1О притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. За змістом постанови він, 26.10.2016 о 06:34 год., керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул.Гранітної та вул.Хорольської не виконав вимоги дорожнього знаку «напрямок руху по смугах», а саме з полоси, призначеної для повороту ліворуч, здійснив проїзд перехрестя прямо, чим порушив п.5.16 розділу 33 ПДР України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що інспектором поліції незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку , що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б підтверджували факт проїзду позивачем перехрестя з крайньої лівої смуги руху прямо, з порушенням вимог дорожнього знаку 5.16(рух по смугах) відповідачем суду не надано.

З огляду на те, що обов'язок доказування, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а також приймаючи до уваги відсутність доказів, які б підтверджували правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №152515 винесену 26.10.2016 інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.Д.Андрієць