Справа № 225/2452/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Довженко О.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року справа №225/2452/17

Приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Бабійчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського відділення на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у справі № 225/2452/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського відділення, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області (далі - Фонд) про визнання дій щодо відмови у видачі направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) для визначення ступеню втрати працездатності внаслідок виробничої травми, отриманої 03 серпня 2015 року на підставі Акту про нещасний випадок за формою Н-1 за №1 від 08.08.2015 протиправними та зобов'язання відповідача вчинити певні дії шляхом надання направлення на проходження МСЕК.

Окрім того, в прохальній частині позову, а також, окремою письмовою заявою, позивач звернувся до суду з клопотаннями про поновлення строку звернення до адміністративного суду та звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на надважку фізичну травму, отриману ним на виробництві, як наслідок, тривале знаходження на стаціонарному лікуванні та у зв'язку з цим скрутне матеріальне становище.

В свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягав на відсутності правових підстав для задоволення позову.

До початку розгляду справи по суті судом першої інстанції вирішено клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та звільнення від сплати судового збору. Відповідно, з огляду на наявність в матеріалах справи документальних доказів тривалого знаходження ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання ним важкої фізичної травми хребта, тазу та кінцівок на виробництві, що позбавило позивача фізичної можливості своєчасно звернутись до адміністративного суду із позовом (зокрема, отримана фізична травма прикувала позивача до інвалідного візка), а також, зважаючи на понесення позивачем протягом лікування значних матеріальних витрат (підтверджено медичними виписками із історії хвороби №494, №1026, №2470, №2597, - а.с.98-101), суд дійшов до висновку щодо обґрунтованості заявлених клопотань шляхом поновлення пропущеного позивачем строку звернення до адміністративного суду та звільнення останнього від сплати судового збору.

Окрім того, за усним клопотанням відповідача, на підставі ч.2 ст. 53 КАС України, ухвалою суду першої інстанції від 22.06.2017 до участі у справі в якості третьої особи залучено ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу".

В свою чергу, за письмовим клопотанням відповідача, ухвалою суду першої інстанції від 03.10.2017 здійснено заміну Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області правонаступником - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського відділення (далі - Управління).

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у справі № 225/2452/17 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління щодо відмови у видачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеню втрати працездатності, внаслідок виробничої травми, отриманої ним 03 серпня 2015 року, на підставі Акту про нещасний випадок форми Н-1 за №1 від 08.08.2015.

Зобов'язано Управління на підставі Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 за №1 від 08.08.2015, видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеню втрати працездатності, внаслідок виробничої травми, отриманої ним 03 серпня 2015 року.

Постанова мотивована тим, що відповідач мав врахувати зазначені обставини, з огляду на що посилання останнього на фактичне знаходження підприємства, де стався нещасний випадок, на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, та у зв'язку з цим на неможливість участі страхових експертів з охорони праці у розслідуванні нещасних випадків, не підписання складених за результатами розслідувань Актів, невикористання виданих на зазначеній території повідомлень, довідок, інших матеріалів, є порушенням як чинного законодавства України та і загальних принципів міжнародного права. Тоді як врахування та надання правової оцінки представленим позивачем доказам, у тому числі документам, що видані на тимчасово неконтрольованій українською владою території, а саме, Актам Н-5 та Н-1 від 08.08.2015, разом із іншими доказами у справі в їх сукупності та взаємозв'язку, у даному випадку є єдиним ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що діяльність служби страхових експертів з охорони праці на територіях непідконтрольних української влади, слід вважати припиненим з 24 листопада 2014 року, що унеможливлює участь страхових експертів з охорони праці в розслідуванні нещасних випадків на виробництві на цих територіях. Тобто, на даний час у відповідача немає законних підстав для участі у розслідуванні та підписанні актів за формами Н-1 та Н-5.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на факт порушення третьою особою вимог Порядку № 1232. Згідно п. 14 Порядку: «Акти за формою Н-5 та Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремою думкою, яку викладає письмовою і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину». З цього вбачається, що акт за формами Н-5 та Н-1 від 08.08.2015 №1 на ім'я ОСОБА_2 недійсний та підприємство не мало законних підстав для видачі цих актів потерпілому. На даний час у Фонду не має законних підстав для видачі направлення на МСЕК.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач. Представник третьої особи до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

В 2015 році позивач був офіційно працевлаштований у ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" гірничим майстром дільниці з видобутку вугілля №1.

03 серпня 2015 року о 06 год. 05 хв., під час виконання роботи у повітряподаючій виробці 3-ої західної лави пласта L7 блоку №5, горизонт 810 метрів, з позивачем стався нещасний випадок - в кінці зміни позивач підійшов у забій для контролю якості виконаних робіт та визначення залишкових об'ємів робіт, де сталося обвалення породи з лівого боку покрівлі виробки.

Шматки породи збили позивача з ніг та придавили до ґрунту виробки, внаслідок чого останній отримав важку поєднану травму хребта і тазу, ускладнений вибуховий перелом L4 зі зміщенням відламків, спондилолістез L3 управо П-Ш, перелом поперечного відростка ліворуч тіла L3 з сідничною кісткою справа, нижню параплегію, спинальний шок 1-П ступеню; у важкому стані був доставлений на-гора та госпіталізований у найближчу спеціалізовану лікарню - МЛ №1 м. Єнакієве Донецької області.

Підприємство (ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу") того ж дня повідомило відповідача про зазначений вище нещасний випадок.

На підставі наказу директора ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" від 03.08.2015 №285 було утворено комісію у складі керівництва та працівників ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу", а також, представника Фонду соціального страхування, зокрема, заступника директора з охорони праці ОСОБА_5, завідуючого гірничими роботами ОСОБА_6, начальника дільниці з видобутку №1 ОСОБА_7, представника профспілкової організації дільниці з видобутку №1 ОСОБА_8, в.о. керівника департаменту правового забезпечення ОСОБА_9, начальнику відділу страхових експертів з охорони праці Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Добропілля ОСОБА_10, для проведення відповідного розслідування, про що 08.08.2015 був складений Акт "розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталась) 03.08.2015 о 06 год. 05 хв." форми Н-5.

За результатами розслідування комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався з позивачем, пов'язаний із виробництвом і береться на облік підприємством. До даного Акту "розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталась) 03.08.2015 о 06 год. 05 хв." форми Н-5 від 08.08.2015, був доданий Акт "про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом" №1 від 08.08.2015 за формою Н-1, складений комісією у тому ж складі (а.с.11-14).

При цьому, слід зазначити, що ані Акт "розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталась) 03.08.2015 о 06 год. 05 хв." від 08.08.2015 форми Н-5, ані Акт "про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом" №1 від 08.08.2015 за формою Н-1 начальником відділу страхових експертів з охорони праці Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Добропілля ОСОБА_10 підписані не були через відмову представника фонду від участі у розслідуванні.

24.12.2015 ОСОБА_2 направив на адресу Фонду письмовий запит з проханням обґрунтувати відмову уповноваженого представника фонду ОСОБА_10 від участі у розслідуванні нещасного випадку та підписання відповідних Актів форми Н-5 та Н-1 від 08.08.2015 (а.с.20).

З отриманої відповіді Фонду від 25.12.2015 №01/15-04/903 вбачається, що в якості причини відмови представника фонду від участі у розслідуванні нещасного випадку та подальшого підписання Актів за формою Н-5 та Н-1 зазначено припинення діяльності служби страхових агентів з охорони праці на територіях, не підконтрольних українській владі, з 24.11.2014, що унеможливлює участь страхових експертів з охорони праці у розслідуванні нещасних випадків на даних територіях (а.с.21).

В свою чергу, 25.02.2017 позивач знов звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій зазначив, що станом на 25.02.2017 його працездатність відновлена так і не була, відсутність же підпису представника Фонду соціального страхування на Акті форми Н-1 позбавляє його можливості проходження медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) для встановлення ступеню втрати працездатності, з огляду на що просив відповідача видати йому направлення на проходження МСЕК (а.с.22).

Разом з цим, листом від 13.03.2017 за №01/15-04/244 відповідач у видачі направлення на проходження МСЕК позивачеві відмовив, посилаючись на те, що страхові експерти фонду в районі проведення антитерористичної операції за фактичним місцем розташування підприємства не працюють, а отже, складені комісією Акти юридичної сили не мають, відділенням Фонду не приймаються, з огляду на що підстави для видачі позивачеві направлення на МСЕК відсутні.

Позивач зазначені дії відповідача вважає протиправними, що стало приводом для його звернення до суду із даним позовом.

В представлених суду письмових запереченнях та в апеляційній скарзі відповідач, зі свого боку, наполягав на тому, що, дійсно, повідомлення про нещасний випадок було зареєстровано фондом 03.08.2015 за вх.№785.

Разом з цим, відмовляючись від участі у розслідуванні нещасного випадку, підпису на Актах форми Н-5 та Н-1, а також, надання направлення на проходження позивачем МСЕК з метою встановлення ступеню втрати працездатності, відповідач керувався листом-роз'ясненням Держгірпромнагляду України від 24.11.2014 №8457/0/5-10/6/14, згідно з яким фонду соціального страхування доручено припинити проведення спеціальних розслідувань та здійснення наглядових функцій на підприємствах, розташованих на територіях, тимчасово непідконтрольних органам державної влади України згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р.

Більш того, відповідач зауважує, що наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 №841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій і Луганській областях» з 28 листопада 2014 року припинено виробничу і фінансово-господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції.

Також, на виконання листа Держгірпромнагляду України від 17.01.2015 №271-10/52-10/6/15, Управлінням інформація про нещасні випадки, що відбулись на підприємствах, що знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, зокрема, на ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу", накопичується з метою можливого розслідування в подальшому.

Отже, зважаючи на той факт, що хоча ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" з 05.06.2015 і зареєстровано у відділенні м. Добропілля Донецької області, проте, фактично знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі (м. Кіровське Донецької області), то участь страхових експертів з охорони праці у розслідуванні нещасних випадків на виробництві та, як наслідок, підписання останніми складених за результатами таких розслідувань Актів, використання виданих на зазначеній території повідомлень, довідок, інших матеріалів, не виявляється можливим.

В той же час, в ході вирішення спору, шляхом направлення до органів фіскальної служби України численних запитів про надання інформації щодо сплати персоніфікованих внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" станом на час нещасного випадку, а саме, 03.08.2015, судами першої та апеляційної інстанцій з'ясовано наступне:

згідно інтегрованої картки платника податків ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" (код за , місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд.1) за платежем «Єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за цивільно-правовими договорами, ЦПХ, допомоги по тимчасовій не працездатності» код платежу 70 71010000, за період з 03.08.2015 до грудня 2016 року заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відсутня.

Даний факт підтверджений листом-відповіддю заступника начальника управління - начальником відділу податкового супроводження підприємств металургійної галузі Дніпропетровського управління офісу ВПП ДФС за №8290/9/28-10-46-07-09 від 20.09.2017 (а.с.94).

Отже, зі встановлених вище обставин та досліджених судами доказів вбачається, що станом на дату нещасного випадку, 03.08.2015, позивач був офіційно працевлаштований у ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" гірничим майстром дільниці з видобутку вугілля №1 (даний факт не є оспорюваним, учасниками судового процесу не заперечується), ПАТ "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" станом на 03.08.2015 було зареєстроване на підконтрольній українській владі території, а саме, у м. Добропілля Донецької області, та сплачувало відповідні внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В той же час, з наявних у справі Актів за формою Н-5 та Н-1 від 08.08.2015 вбачається відсутність підпису уповноваженого представника відповідача. Окрім того, матеріали справи містять також відмову фонду соціального страхування у видачі позивачеві направлення на проходження МСЕК, що протягом більше двох років з дня отримання ним виробничої травми, позбавляє останнього можливості пройти відповідну медичну комісію, встановити ступінь втрати ним працездатності та, як наслідок, унеможливлює звернення позивача до Фонду соціального страхування від нещасних випадків для розгляду питання про належні йому страхові виплати.

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності правових підстав для задоволення позову, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права. Тобто, захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. В свою чергу, за ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 35, частиною другою статті 36, частинами першою та другою статті 38 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон N 1105-XIV) передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого.

Огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII "Про охорону праці" (далі - Закон N 2694-XII). Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги.

В свою чергу, відповідно до п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, медико-соціальна експертиза потерпілим від професійного захворювання проводиться після подання акта розслідування професійного захворювання, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

В свою чергу, аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу. Зокрема, у справах «ОСОБА_11 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» ЄСПЛ констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме, в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п.74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Maltran and Others v.Germany», ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто, встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Окрім того, в рішенні Європейського суду з прав людини "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, зазначено, серед іншого, що право на отримання пенсії, як таке, не може бути залежним від місця проживання, а у даному випадку - від місця роботи, заявника. Зокрема, в рамках справи, що розглядається, це призвело до ситуації, в якій позивач, офіційно пропрацювавши на підприємстві, що офіційно зареєстроване на території України, та сплативши внески до системи соціального страхування станом на час нещасного випадку, тобто, на 03.08.2015, позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що фактично підприємство розташоване на території, тимчасово непідконтрольній українській владі.

Наведених вище міркувань достатньо для здійснення висновку щодо різниці в поводженні (п.54 вказаного рішення ЄСПЛ), що є порушенням ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на наведене, відповідач мав врахувати зазначені обставини, з огляду на що посилання останнього на фактичне знаходження підприємства, де стався нещасний випадок, на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, та у зв'язку з цим на неможливість участі страхових експертів з охорони праці у розслідуванні нещасних випадків, не підписання складених за результатами розслідувань Актів, невикористання виданих на зазначеній території повідомлень, довідок, інших матеріалів, є порушенням як чинного законодавства України та і загальних принципів міжнародного права.

Тоді як врахування та надання правової оцінки представленим позивачем доказам, у тому числі документам, що видані на тимчасово неконтрольованій українською владою території, а саме, Актам Н-5 та Н-1 від 08.08.2015, разом із іншими доказами у справі в їх сукупності та взаємозв'язку, у даному випадку є єдиним ефективним способом захисту порушеного права позивача.

За ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, за наведених вище обставин, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що правомірність дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в особі Добропільського відділення, суб'єктом владних повноважень в ході вирішення спору не доведена, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 07 грудня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського відділення - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2017 року у справі № 225/2452/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського відділення, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

О.О.Чебанов