Справа № 208/4485/16-а
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2017-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/4485/16-а
№ провадження 2-а/208/12/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі Головуючого, судді - Похвалітої С.М., при секретарі - Шешуревої Я.І.,

За участю:

- позивача ОСОБА_1,

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача Камянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області Чимбарь Катерині Геннадіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Камянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує на те, що він в квітні 2016 року звернуся до відповідача із заявою про призначення пенсії, але останнім було відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю 15 років страхового стажу. Вважає, що відповідачем неправомірно було відмовлено в призначенні пенсії, тому як ним було надана й трудова книга, копія картки Т-2, в якій була заповнена 04 липня 1975 року, де зазначено, що безперервний стаж складає з 15 січня 1973 року, тобто з 15 січня 1973 року по 04 липня 1975 року, в якій входить період служби в Радянській Армії.

Тому, просить суд зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок його страхового стажу та врахувати до страхового стажу період з 27 квітня 1973 року по 04 липня 1975 рік.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилались на обставини викладені в позові, просили суд зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок його страхового стажу та врахувати до страхового стажу період з 27 квітня 1973 року по 04 липня 1975 рік. В судовому засіданні посилався на обставини викладені в позові.

Представник відповідача Камянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області Чимбарь Катерина Геннадіївна в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилалась на обставини викладені в запереченнях та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача та представників сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в квітні 2016 року звернуся до відповідача Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії.

Рішення Дніпродзержинського (Камянського) об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв'язку з відсутністю 15 років страхового стажу, лише 13 років 9 місяців та 16 днів.

Згідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Так, до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно до вимог ст.2 Закону України "Про загальний військовий обовьязок і військову службу" та ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до листа від 10 травня 2016 року наданого начальником вагонного депо Дніпродзержинська Регіональної філії "Придніпровська залізниця" вбачається, що позивач з 04 липня 1975 року по 16 вересня 1975 року працював у Баглійському вагонному депо, та з особової карти № 271 форми № т-2 в графі мається запис "неприривний стаж роботи 15 січня 1973 року" .

Відповідно до записів в трудовій книжці 15 січня 1973 року позивач був прийнятий до Дніпродзержинського спеціалізованого СМУ треста "Дніпродомнаремонт" та 27 квітня 1973 року звільнений по уходу в Радянську Армію", а також графа 14 особової справи містить запис "последнее место работи служба в Советской Армии", де дата заповнення картки 04 липня 1975 року.

Окрім цього, з трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається в записі № 5 - 15 січня 1973 року останній був прийнятий огнеупорщиком Дніпродзержинського спец.СМУ треста Дніпродомнаремонт та запис №6 - 27 квітня 1973 року звільнений по уходу в Радянську Армію відповідно до вимог ст.36 КЗпП УРСР.

Таким чином, із зазначених документів вбачається, що період служби позивача в Радянській Армії склав з 13 травня 1973 року по 31 травня 1975 року, тому працівники відділу кадрів Баглійського вагонного депо Придніпровської залізниці при заповненні його трудової книжки в 1975 році було зроблений помилковий запис щодо періоду служби в армії, замість 13 травня 1973 року був помилково позначений початок служби в армії 13 травня 1975 року.

Міністерство соціального захисту населення України своїм роз'ясненням від 26 березня 1993 року N 2 "Про деякі питання застосування окремих статей Закону України "Про пенсійне забезпечення" роз'яснило, що відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю. Отже, час перебування на військовій службі підлягає зарахуванню як в загальний стаж, так і в стаж роботи за спеціальністю при призначенні пенсій за вислугу років, а також в стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачає такі пільги.

Таким чином, військова служба позивача в Збройних Силах СРСР повинна бути врахована відповідачем до стажу, що дає право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому як строк служби в Радянській Армії підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача, а також відповідним записом про звільнення з роботи в зв'язку з призивом до армії, та особовою карткою № 271 форми № Т-2, де зазначено, що неприривний стаж роботи позивач є з 15 січня 1973 року.

Таким чином та відповідно до матеріалів справи вбачається, що позивачем Дніпродзержинського (Камянського) об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області була надана й трудова книга, копія картки Т-2, в якій була заповнена 04 липня 1975 року, де зазначено, що безперервний стаж складає з 15 січня 1973 року, тобто з 15 січня 1973 року по 04 липня 1975 року, в якій входить період служби в Радянській Армії.

Згідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч.2 ст.162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмовити позивачу у врахуванні йому періоду з 27 квітня 1973 року по 04 липня 1975 року, куди входить його строк служби до стажу з 13 травня 1973 року по 31 травня 1975 рік є неправомірними та рішення є протиправним відповідно до вимог ст.162 КАС України й підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 17-20, 38, 71, 99-103, 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Камянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Рішення Дніпродзержинського (Камянського) об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком визнати протиправним та скасувати.

Зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок його страхового стажу та врахувати до страхового стажу його період служби в Радянській Армії, тобто з 27 квітня 1973 року по 04 липня 1975 рік.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя Похваліта С. М.