Справа № 369/10963/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Бєлова Л.В. Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Києво-Святошинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київській області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Києво-Святошинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київській області, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню,з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом ІІ групи, та особою, яка відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прирівняна до інваліда війни, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями посвідчень.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач отримує підвищення до своєї пенсії у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

У вересні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою здійснити йому перерахунок пенсії з урахуванням того, що вказане підвищення до його пенсії повинно становити 350 % мінімальної пенсії за віком, а не 40 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Проте, відповідач листом № 143/Л-01 від 19 вересня 2017 року, відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що Управління здійснює ОСОБА_2 щомісячну виплату надбавки до пенсії, як інваліду війни ІІ групи у розмірі 40 % прожиткового мінімуму, що відповідає вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і законні підстави для проведення додаткових перерахунків відсутні.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що позивач має право на отримання підвищення до його пенсії у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 01 січня 2006 року) передбачалось, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 400 процентів мінімальної пенсії за віком, II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком, III групи - 200 процентів мінімальної пенсії за віком.

У подальшому, Законом України від 05 жовтня 2005 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності з 01 січня 2006 року, було внесено зміни, зокрема, до ч. 4 ст. 13 цього Закону та викладено її в такій редакції: «інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам війни 1 групи у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач з 17 липня 2007 року перебуває на обліку в Києво-Святошинському об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, захворювання пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 03 березня 2008 року позивачу призначено підвищення до розміру пенсії як особі, прирівняній до інвалідів війни, згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Тобто, позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи та підвищення до розміру пенсії, як особі, прирівняній до інвалідів війни, згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», після набрання чинності Законом України від 05 жовтня 2005 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до якого у ч. 4 ст. 13 Закону було внесено зміни та передбачено, що: «інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам війни 1 групи у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткових мінімумів кожного року встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

На момент призначення пенсії позивачу та встановлення надбавки, законодавство, на яке посилається позивач у адміністративному позові, втратило чинність, таким чином, у відповідача не було правових підстав проводити розрахунок підвищення до пенсії інваліда війни у розмірі 350 %, виходячи з величини прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічної правової позиції дотримується, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 04 вересня 2014 року по справі № 369/5656/14-а.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що нарахування й виплата підвищення до пенсії здійснюється позивачу відповідно до діючого законодавства. У зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому постанову суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київській області - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року - скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Бєлова Л.В.

Коротких А.Ю.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Бєлова Л.В.