Справа № 810/1913/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року № 810/1913/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., при секретарі судового засідання Кравченко Р.О., за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Шепетівського відділення про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в особі Шепетівського відділення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2014 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у загальній сумі 62760,18 грн., з яких: 50208,14 грн. - за основним платежем; 12552,04 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) та податкову вимогу від 04.09.2014 №216-25.

На підставі вказаних податкового повідомлення-рішення податковий орган визначив позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у зв'язку з несплатою ним податку з доходу, який він отримав у вигляді додаткового блага прощення (анулювання) кредитором боргу.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що вважає податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу незаконними, оскільки, рішення та вимогу позивачем не отримано. Зазначає, що він не укладав та не підписував з банком будь-яких угод щодо прощення кредитного боргу. Стверджує, що не отримував доходу від прощення (анулювання) боргу ПАТ «УкрСиббанк», про що йому не було відомо, у звязку з чим, позивач вважає, що не мав зобовязань щодо сплати податків з доходів та відповідного обовязку подання податкової декларації. Крім того, зазначив, що оскільки податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу позивачем не отримано, то даний борг не є узгодженим.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що податкове повідомлення-рішення та вимога є правомірними і підстави для їх скасування відсутні. Зазначив, що податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу позивачу направлено на адресу, яка отримана від Шепетівського МВ УДМС у Хмельницькій області. Оскільки ОСОБА_1 в 2013 році мав взаємовідносини з ПАТ «УкрСиббанк», від яких отримував доходи у вигляді списання кредитного боргу, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Позивач самостійно не сплатив податок на доходи фізичних осіб з таких доходів та не подав річну податкову декларацію за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, у звязку з чим, встановлено не нарахування та несплату (неперерахування) податку з доходів фізичних осіб до бюджету у сумі 50208,14 грн..

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

В липні 2014 року посадовими особами Шепетівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Хмельницькій області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 Податкового кодексу України та наказу №362 від 11.07.2014 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (акт перевірки від 18.07.2014 № 1394/17-020/НОМЕР_2).

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про те, що позивач порушив вимоги п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, в результаті неподання (несвоєчасного) подання податкової декларації за 2013 р.; п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.54.1 ст.54 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, на суму 50208,14 грн., в тому числі по податковому періоді що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, що настає за звітним.

В акті перевірки податковим органом зазначено, що відповідно до поданого розрахунку форми 1 -ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» Акціонерним Товариством «УкрСиббанк» в 2013 ролі були відображені виплати у вигляді списання кредитного боргу по фізичній особі ОСОБА_1 за ознакою доходу « 126», така фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації, яка за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 не подана.

Перевіряючими в акті зазначено: «Платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в 2013 році, відповідно до отриманих відомостей з ЦВД ДРФО ДПА України мав взаємовідносини з ПАТ «УкрСиббанк», від яких отримував доходи у вигляді списання кредитного боргу, що включаються до загального місячного (річного) оподаткованого боргу. Перевіркою встановлено не нарахування та несплата (неперерахування) податку з доходів фізичних осіб до бюджету у сумі 50208,14 грн., занулюваного (прощеного) кредитного боргу в сумі 311534,93 грн. ПАТ «УкрСиббанк» платнику податків фізичній особі ОСОБА_1, про що він повідомлений під підпис щодо анулювання (прощення) боргу. ПАТ «УкрСиббанк» платнику податків фізичній особі ОСОБА_1, згідно листа ПАТ «УкрСиббанк» від 28.02.2014 №10-21/5041 банком відповідно до п.п.164.2.17 ПК України на боржника покладено обовязок щодо самостійного декларування отриманого доходу шляхом подання річної декларації зі сплатою відповідно до податкового зобовязання».

За результатами перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.08.2014 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування" на загальну суму 62760,18 грн., з яких: 50208,14 грн. - за основним платежем; 12552,04 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом). Дане податкове повідомлення-рішення направлено позивачу на його адресу: м. Шепетівка, Староконстянтинівське шоссе 34/67, згідно з отриманої відповіді від 18.06.2014 Шепетівського МВ УДМС у Хмельницькій області. До податкового органу повернувся конверт за закінченням терміну зберігання. Позивачем податкове повідомлення-рішення не оскаржено.

В подальшому податковим органом винесено податкову вимогу від 04.09.2014 №216-25 на суму 62853,68 грн., яка направлена позивачу на ту ж саму адресу, як і податкове повідомлення-рішення. До податкового органу повернувся конверт за закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з матеріалів справи 25.02.2013 року позивач довіреністю уповноважив ОСОБА_2 бути представником і представляти його інтереси у всіх без винятку банківських установах, в тому числі ПАТ «УкрСиббанк» м. Хмельницького з питань погашення кредиту. Дана довіреність діяла до 30.12.2013 без права передоручення.

26 лютого 2013 року довіритель позивача ОСОБА_2 підписав наступні заяви: №34-4-32-07/28 про розгляд питання щодо погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту шляхом участі в акції, що спрямована на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу. Де вказано, що з умовами акції ознайомлений; №34-4-32-07/29 стосовно того, що буде частково анульовано борг по кредитному договору, що в свою чергу призведе до виникнення доходу у вигляді додаткового блага та необхідності відобразити такий дохід у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб та обовязку самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу; №34-4-32-07/30 про те, що в період участі в акції, що спрямована на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздробного бізнесу, жодних інших платежів третім особам, у тому числі співробітникам АТ «УкрСиббанк» не здійснював і від нього таких платежів ніхто не вимагав.

Також 26.02.2013 банк на адресу позивача направив лист, в якому зазначив, що у випадку погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, банк анулює залишок заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

27 лютого 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» прийнято повідомлення про анулювання боргу, а саме 38975,97 доларів США, що складає 311534,93 грн. по курсу НБУ, станом на 27 лютого 2013 року. Також позивачу розяснено, що анульована сума заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, у звязку з чим необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Дане повідомлення отримано довірителем позивача ОСОБА_2 особисто 27.02.2013, про що він зазначив на повідомленні.

Як з'ясувалось під час судового розгляду, позивач декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік до податкового органу не подавав, суму прощеного боргу в якості одержаного доходу не декларував.

Не погоджуючись з прийнятими податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що оцінка спірних правовідносин здійснюється на підставі положень Податкового кодексу України, що були чинними на час укладення угоди про прощення боргу.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового кодексу України, згідно з пунктом 164.1 статті 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент укладення позивачем і банком угоди щодо анулювання боргу, грудень 2011 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Положеннями підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткове благо це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV Кодексу).

Однак, з аналізу положень абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України вбачається, що анулювання кредитором суми боргу платника податку законодавець прямо ототожнив з додатковим благом для цілей оподаткування, і не передбачив жодних виключень чи особливостей для визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб щодо анульованого боргу в залежності від природи боргового зобов'язання (кредит, відсотки чи пеня).

Правильність такого тлумачення підтверджується історичним аналізом динаміки розвитку законодавчого регулювання оподаткування операцій з прощення боргу.

Так, Законом України від 09.04.2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесено зміни до Кодексу в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті., а саме: підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Таким чином, це означає, що до 1 січня 2015 року операції з прощення (анулювання) боргу за відсотками та пенею за кредитами в іноземній валюті становили об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

У справі, що розглядалась, позивач не одержував дохід у вигляді відсотків, а навпаки був зобов'язаною особою, якій був прощений (анульований) борг.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті), якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Якщо база оподаткування в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому пункту 167.1 ст. 167 Кодексу.

Судом встановлено, що позивач довіреністю уповноважив ОСОБА_2 бути його представником і представляти його інтереси у всіх без винятку банківських установах, в тому числі ПАТ «УкрСиббанк» м. Хмельницького з питань погашення кредиту. Дана довіреність діяла до 30.12.2013.

Тобто, у такому випадку довіритель позивача ОСОБА_2, діючи в інтересах позивача, мав право підписувати документи та представляти його інтереси в банківських установах, в тому числі і в ПАТ «УкрСиббанк» м. Хмельницького. У звязку з чим, позивач вважається повідомленим про анулювання боргу та з повязаним з цим подальшими наслідками.

Отже, у справі, що розглядалась, суд встановив, що податковий орган правомірно дійшов висновку, що позивач порушив вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, вірно визначив суму грошового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій, тому підстави для скасування оспорюваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги відсутні.

Що стосується твердження позивача проте, що він не отримав податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу, судом встановлено, що податковий орган отримав відповідь на запит щодо доступу до персональних даних, з якого вбачається, що місце проживання позивача ОСОБА_1 є м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, 34/67.

На дану адресу відповідачем було направлявлено податкове повідомлення-рішення та податкову вимогу.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Отже, у такому випадку податковий орган при надсиланні податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги діяв правомірно та відповідно до норм чинного законодавства.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 20 листопада 2017 р.