Справа № 344/3891/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10909/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі УПФУ) щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату його пенсії з 17 вересня 2016 року відповідно до довідки ООО «Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз» № 10/5-29-979 від 28 квітня 2010 року без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 344/3891/17 вказаний позов було задоволено частково. Визнано дії УПФУ в м. Івано-Франківську щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки ООО «Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз» № 10/5-29-979 від 28 квітня 2010 року без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, з 17 вересня 2016 року неправомірними.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 з 17 вересня 2016 року пенсію з урахуванням суми заробітку відповідно до довідки №10/5-29-979 від 28.04.2010 року, яка видана ООО «Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз» за період з 1 січня 1992 року по 30 листопада 1994 року без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач УПФУ просить зазначену постанову скасувати та ухвалите рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимоги позивача щодо проведення йому перерахунку розміру пенсії без обмеження заробітку (доходу) у 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за спірний період суперечать законодавству України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з довідкою № 10/5-29-979 від 28 квітня 2010 року, яка видана ООО «Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз», внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку ОСОБА_2 отримував у період його роботи у місцевості, прирівняній до району Крайньої Півночі. Тому дії відповідача щодо нарахування пенсії без обмеження в сумі заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, є неправомірними.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до матеріалів справи 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ із заявою про проведення перерахунку та виплату пенсії з 1 жовтня 2015 року із врахуванням суми заробітку відповідно до довідки № 29-979 від 28 квітня 2010 року, виданої ООО «Лукойл-Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз», за період з 1 січня 1992 року по 30 листопада 1994 року без обмеження заробітку коефіцієнтом 5,6.

Виходячи з розрахунку стажу УПФУ при обрахунку пенсії ОСОБА_2 зараховано загальний стаж понад 37 років, у тому числі понад 23 роки робота в районах Крайньої Півночі.

Факт роботи у період з 1 січня 1992 року по 30 листопада 1994 року в районі Крайньої Півночі підтверджується записами у трудовій книжці позивача: з 1 вересня 1983 року по 1 липня 1995 року робота у ТПП «Когалымнефтегаз» - район Крайньої Півночі, Російська Федерація (а.с. 19-23); довідкою про зарплату № 10/5-29-979 від 28 квітня 2010 року, яка видана ООО «Лукойл-Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз» за період роботи з 1992 року по 1995 рік.

Також судом встановлено, що при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2, відповідачем враховано зарплату за період з 1992-1994 роки згідно довідки № 10/5-29-979 від 28 квітня 2010 року, яка видана ООО «Лукойл-Западная Сибирь» ТПП «Когалымнефтегаз», проте з обмеженням коефіцієнтом 5,6.

У відповідності до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частинами 1, 2 статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Аналіз наведених правових норм, на думку апеляційного суду, підтверджує висновок суду першої інстанції про те, що обчислення пенсії позивача має проводиться за правилами та відповідно до законодавства, що діяло раніше встановлення спірного обмеження.

На час отримання позивачем заробітної плати в період з 1 січня 1992 року по 30 листопада 1994 року обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало.

Окрім цього, відповідно до положень п. 3 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року обчислення пенсій проводится із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 344/3891/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

ОСОБА_3

Ухвала у повному обсязі складена 05 грудня 2017 року.