Справа № 826/12613/17
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2017 року 15:59 № 826/12613/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Кармазіна О.А., Скочок Т.О., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної фіскальної служби України визнання протиправними та скасування рішень

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

від відповідача (ГУ ДФС) - Пінчук Б.В., Аблішев В.А.;

від відповідача (ДФС) - Шевченко І.Д.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС) від 28.04.2017 № 43533-1305 про визначення суми грошового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 26819,96 грн;

- рішення Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) від 20.09.2017 №12366/Д/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та розрахунок до нього не містить підстав для нарахування земельного податку, а також, не зазначено, що нарахування земельного податку проводилось саме на підставі даних державного земельного кадастру, що свідчить про порушення ГУ ДФС статей 58, 286 Податкового кодексу України. Зазначені обставини не були враховані і ДФС при розгляді скарги позивача на оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Стверджує, що рішення відповідачів суперечать не тільки вимогам чинного законодавства, а й власним роз'ясненням та податковим консультаціям. Крім того, зазначила, що між нею та ТОВ "Ліко-житлосервіс" укладено договір про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території та надання комунальних послуг, а тому саме останній є платником земельного податку.

Позивач у судовому засіданні 28 листопада 2017 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити.

Представники відповідача - ГУ ДФС у судовому засіданні 28 листопада 2017 року заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Пояснили, що позивач є власником нежитлового приміщення площею 66,9 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова 54. У розумінні статей 120 Земельного кодексу України, 269, 287 Податкового кодексу України позивач є платником земельного податку. Також, зазначили, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом було невірно розраховано нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, в результаті чого останнім скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 № 43533-1305 та прийнято нове рішення від 04.08.2017 № 96979-1305, яким вірно розраховано суму грошового зобов'язання з земельного податку. Оскільки податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 № 43533-1305 у розумінні статті 60 Податкового кодексу України вважається відкликаним, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними.

Представник відповідача - ДФС у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях. Пояснила, що рішення про результати розгляду скарги прийнято відповідачем з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, є правомірним та скасуванню не підлягає.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

01.06.2016 ТОВ "Ліко-житлосервіс" (Виконавець) та ОСОБА_1, власник нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 уклали договір про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території та надання комунальних послуг № 131/06/16 (а.с. 19-22).

28.04.2017 ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № 43533-1305, яким визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку в розмірі 26819,96 грн (а.с. 33).

Отримавши зазначене податкове повідомлення-рішення, ОСОБА_1 розпочала процедуру його адміністративного оскарження.

Розглядаючи скаргу позивача та керуючись пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України та пунктом 3 розділу VII Порядку оформлення та подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 № 916 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 за № 1617/28062, 03.08.2017 ДФС прийнято рішення № 9876/Д/99-99-11-02-01-14 про продовження строку розгляду скарги по 21.09.2017 (а.с. 12).

04.08.2017 ГУ ДФС сформовано та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № 96979-1305 про визначення суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 11213,35 грн (а.с. 17).

Рішенням ДФС від 20.09.2017 №12366/Д/99-99-11-02-01-14 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 28.04.2017 № 43533-1305 - без змін (а.с. 14-15).

Не погодившись з рішеннями відповідачів, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов до наступних висновків.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Згідно з абзацом 1 пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Абзацами п'ятим, шостим зазначеного пункту статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, що ГУ ДФС, розглянувши заперечення позивача на податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 № 43533-1305, за наслідками його розгляду винесено податкове повідомлення-рішення від 04.08.2017 № 96979-1305 про визначення суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 11213,35 грн.

Враховуючи наведене та положення статті 286 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 № 43533-1305 вважається відкликаним.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах

Частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб, які призначені для неодноразового його застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації. За своєю природою правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи та застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є відкликаним, воно не створює для позивача жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжує для неї будь-яких обов'язків, а тому суд дійшов до висновку про безпідставність заявленої вимоги.

Також суд не вбачає підстав для скасування рішення ДФС від 20.09.2017 №12366/Д/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги, з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що залишаючи без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 28.04.2017 № 43533-1305, контролюючий орган керувався положеннями пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, згідно яких оскаржуване податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

В контексті наведених норм законодавства, суд зазначає, що рішення про результати розгляду скарги не відповідає критерію юридичної значимості, не створює для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, оскільки за своєю суттю, у даному випадку, підтверджує, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 28.04.2017 № 43533-1305 вважається відкликаним.

Одночасно суд вважає необхідним роз'яснити позивачеві, що з метою захисту свого порушеного права, останній необхідно оскаржити в адміністративному або судовому порядку податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 04.08.2017 № 96979-1305 про визначення суми податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 11213,35 грн, оскільки саме це рішення створює для позивача правові наслідки.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок