Справа № 215/4574/17(2-а/215/168/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"06" грудня 2017 р. справа № 215/4574/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2017 року у справі №215/4574/17

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилася у ненаданні належної відповіді на запит від 20.07.2017р.;

- зобов'язати відповідача протягом 15-ти днів надати, відповідно до законодавства, належну обґрунтовану відповідь на запит від 20.07.2017р.;

- стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 96000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць;

- окремою ухвалою звільнити позивача від сплати судового збору;

- в порядку підготовки справи до розгляду зробити запит до Управління праці та соціального захисту населення Криворізького виконкому Тернівської районної ради у Дніпропетровській області, державної податкової служби України про місячний дохід позивача і скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб про місячний дохід позивача.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2017 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Ухвала мотивована відсутністю обґрунтованих підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що ухвала суду від 17.10.2017р. не відповідає нормам ст.9, 11, 88, 159 КАС України та не є законною і обґрунтованою. Суд в порядку підготовки справи до розгляду не витребував зазначені у позові матеріали, а тільки розглянув додатки і виніс ухвалу від 17.10.2017р. без з'ясування обставин неможливості сплати судового збору, не з'ясував наявність пільг щодо сплати судового збору.

Судом неправильно застосовано норми ст.8 Закону України "Про судовий збір", ст. 88 КАС України, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору та порушень прав позивача на судовий захист. За таких умов, висновок суду про відмову у задоволені заяви про звільнення сплати судового збору не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Процесуальні дії та організаційні заходи, з метою забезпечення розгляду справи судом, не здійсненні. Без відкриття провадження у адміністративній справі в суді першої інстанції неможливий судовий захист порушених або оспорюваних прав, свобод і охоронюваних законом інтересів громадян та організацій. В справі відсутні процесуальні документи, які свідчать про з'ясування суддею обставин щодо наявності у позивача відповідних пільг та належного майнового положення.

Суд не повинен тлумачити положення ст.4, 8 Закону України "Про судовий збір" у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Судом жодним чином не обґрунтовано значимість сплати судового збору в розмірі 640,00 грн. при вирішенні питання про відкриття провадження. Відмова у задоволені заяви про звільнення від сплати судового збору, на думку позивача, не створює суду об'єктивних перешкод на стадії прийняття рішення про відкриття провадження.

Зазначає, що не мав змоги заявляти клопотання і відводи, давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення, подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, оскільки не знав про час і місце розгляду заяви про звільнення від сплати судового збору. Суд не дотримався вимог ст. 49 КАС України і не надав можливості позивачу скористатися правами та обов'язками відповідно до ст.51 КАС України. Суд неналежним чином підготувався до розгляду справи та не підкорюється вимогам ст.9, 11, ч.1 ст.88, ст.49, 51, 159 КАС України, п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір".

Зазначає, що місячний дохід позивача у 4,80 грн. закріплений у постанові Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 428 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 558", тому не підлягає додатковому визнанню, в тому числі й судовим рішенням і саме це є об'єктивною непереборною обставиною неможливості сплати судового збору. Призначена позивачу компенсація призначається згідно законодавства за умови, що позивач не буде зареєстрований у центрі зайнятості і не буде працевлаштованим.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В ухвалі Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2017 року суд першої інстанції дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки:

- надана позивачем копія довідки про дохід за 2016 не може бути належним доказам скрутного матеріального становища позивача станом на 13.10.2017р., тобто на час звернення до суду;

- копія довідки від 21.09.2017 року містить лише інформацію стосовно сум нарахованої державної допомоги ОСОБА_1 та не вказує про сукупний дохід ОСОБА_1 і про відсутність в нього інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору;

- посилання позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права є безпідставними, оскільки вказані положення носять загальний і декларативний характер, визначають право особи на достатній життєвий рівень для нього і його сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя, передбачають обов'язок держави вживати заходів для забезпечення вказаних прав, та водночас не регулюють порядок здійснення судочинства, в т.ч. щодо звільнення особи від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з наступних підстав.

В адміністративному позові в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач посилається на те, що:

- про тяжкий майновий стан свідчать відомості ДФС №383 від 06.02.17р., довідка №8877 від 24.09.2017р Управління праці та соціального захисту населення Тернівського району м. Кривий Ріг;

- звільнення від сплати судового збору - це обов'язок суду відповідно до державних соціальних гарантій, норм Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007;

- місячний дохід у 26 грн. закріплений у постанові Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 428 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 558", тому не підлягає додатковому визнанню, в тому числі й судовим рішенням і саме це є об'єктивно непереборні обставини неможливості сплати судового збору. Призначена позивачу компенсація призначається згідно законодавства за умови, що позивач не буде зареєстрований у центрі зайнятості і не буде працевлаштованим, що, на думку позивача, свідчить про відсутність іншого доходу.

Проте, Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007, на які посилається позивач, не містять положень щодо звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Питання щодо зменшення, відстрочення, розстрочення чи звільнення сплати судового врегульовано положеннями ст.88 КАС України та ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення передбачені ст.8 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що суду надано право, а не покладено обов'язок зменшити, відстрочити, розстрочити чи звільнити від сплати судового збору. Єдиною підставою для вчинення зазначених дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Аналіз правового врегулювання питання звільнення від сплати судового збору дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

До позову від 12.10.2017 року позивач долучив довідку Тернівського УПСЗН м.Кривій Ріг №8877 від 21.09.2017р., відповідно до якої позивач з отримує щомісячну компенсаційну виплату по догляду за інвалідом 1-ї групи, зокрема в сумі 26,94 грн. за липень 2017 року та 27,90 грн. - за серпень.

Відповідно до пп.6 п.4 "Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. N558, компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування та перебувають у трудових відносинах, у тому числі на умовах неповного робочого дня (крім роботи вдома).

Отже, компенсація виплачується також особам, які виконують роботу вдома на умовах неповного робочого дня, що не виключає можливість отримання позивачем доходу поряд з отриманням компенсації.

До позову позивач також долучав копію відомостей з інформаційного фонду ДФС №383/10/04-83-08-24 від 06.02.2017р., відповідно до яких дохід позивача за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року складав 48,48 грн. за кожний квартал, тобто така інформація не охоплює період 2017 року.

Стосовно доводів позивача про витребування доказів стосовно майнового стану позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, відомості щодо майнового стану особи, яка звертається до суду з позовом або апеляційною скаргою, та наявності в неї підстав для звільнення від сплати судового збору не є доказами в розумінні ч.1 ст.69 КАС України, а тому обов'язок підтвердження таких підстав покладається на позивача.

Таким чином, долучені позивачем до позову докази на час їх подання до суду та наведені доводи однозначно не свідчили про його майновий стан, який перешкоджав виконанню вимог ст.106 КАС України в частині надання доказів сплати судового збору.

Позивачем було заявлено позовні вимоги, в тому числі і про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його вчинити пенні дії, тому посилання позивача в апеляційній скарзі на положення п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" стосовно звільнення його від сплати судового збору є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17 жовтня 2017 року у справі №215/4574/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко