Справа № 337/3066/17
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а-337-233/2017
Справа № 337-3066/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Коваленко В.С.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить скасувати рішення відповідача від 21.06.2017 року № 13 щодо відмови в призначення пенсії за віком; зобовязати відповідача призначити пенсію за віком з 13.03.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позову зазначено, що вона з 04.09.2008 року перебуває на обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення мені пенсії продовжувала працювати. З 26 квітня 2014 року набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і 13 червня 2017 року звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя із заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії. Але рішенням комісії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запоріжжя від 21.06.2017 року № 13 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки, на думку Правобережного ОУПФУ в м. Запоріжжя, таке призначення буде недоцільним. При цьому, при розрахунку пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік. З даними діями відповідача не згодна, вважає їх такими, що порушують гарантоване Конституцією та Законами України право.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справу за її відсутності у письмовому провадженні.

Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Згідно до ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі наданими доказами, в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, надані суду заперечення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку та з 04.09.2008 року отримує пенсію за вислугу років, як працівник освіти, відповідно до приписів п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_1 була звільнена з роботи у звязку з виходом на пенсію, за ст. 38 КЗпП України, та з 01.12.2008 року знову була працевлаштована.

Відповідно до паспортних даних, ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком 26.04.2014 року.

13 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою в якій просила перевести її з пенсії по вислузі років на пенсію за віком.

Рішенням №13 від 21.06.2017 року Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, у переході ОСОБА_1 на пенсію за віком відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, позивач з 04.09.2008 року користувалась спеціальною пенсією за вислугу років, як працівник освіти, і пенсія за віком їй не призначалась, а призначена позивачу пенсія, відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за фактичним призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше 13.06.2017 року.

Оскільки пенсія позивачу згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повинна бути призначена вперше, тому у неї виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ст.40 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Отже в даному випадку для розрахунку позивачу пенсії за віком повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеними в постанові від 29.11.2016 року по справі № 133/476/15-а.

Підсумовуючи фактичні обставини, які встановлені судом, можливо зробити висновок про те, що позивачу 04.09.2008 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і цей закон передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за фактичним призначенням пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше, та після призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, що свідчить про те, що подана позивачем 13.06.2017 року заява не може вважатись заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, які призначені в межах одного Закону, а є заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і у даному випадку при визначені розміру пенсії повинні застосовуватись вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.).

Суд вважає, що рішення №13 від 21.06.2017 року Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя підлягає скасуванню.

Однак суд не може погодитися з датою призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, а саме з 13.03.2017 року, так як позивач звернулась до відповідача 13.06.2017 року, і з цієї дати необхідно призначити пенсію.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що адміністративний позов задоволено частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя, як субєкта владних повноважень, що виступає стороною у справі, підлягає присудженню 2/3 судового збору сплаченого позивачем, а саме 426,67 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9-12, 41, 94, 122 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення комісії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя від 21.06.2017 року № 13 щодо відмови в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.06.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 426 (чотириста двадцять шість) грн. 67 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: