Справа № 573/1794/17
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 грудня 2017 року м. Київ К/800/39931/17

Суддя Вищого адміністративного суду України А.Ф. Загородній,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року

у справі № 573/1794/17 (№ 2-а/573/33/17)

за позовом ОСОБА_1

до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково з 28 лютого 2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позову та прийнято в цій частині ухвалу, якою позовні вимоги за період з 01 грудня 2016 року по 27 лютого 2017 року залишено без розгляду.

ОСОБА_1, не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, подала касаційну скаргу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. На підставі вказаної норми позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, Управлінням соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації Сумської області від 20 липня 2016 року № НОМЕР_1 видано довідку про взяття її на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Вказана довідка є безстроковою та дійсною, доказів її скасування відповідачем не надано.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що приписи Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яким встановлено інші випадки припинення соціальних виплат, суперечать нормам статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого виплата пенсії може припинятися виключно з підстав, встановлених законом.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та приймаючи в цій частині ухвалу про залишення позовних вимог без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду, передбачений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки про порушення своїх прав позивач повинна була дізнатись з моменту припинення їй виплати пенсії в грудні 2016 року, проте до суду з позовом вона звернулась лише 31 серпня 2017 року. В свою чергу позивачем до суду не надано жодних доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Водночас, позивачем до касаційної скарги додано заяву про звільнення її від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України щодо зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Виходячи з обґрунтованого клопотання скаржника, воно підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Звільнити від сплати судового збору ОСОБА_1 за подачу її касаційної скарги.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Вишого адміністартивного

суду України А.Ф. Загородній