Справа № 265/6038/17
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/6038/17
Провадження №2-а/265/271/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

при секретарі Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону 1 роти Управління Патрульної поліції в місті Маріуполі Вашедського О.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування вимог зазначила, що 29 серпня 2017 року інспектором роти № 1 батальйону 1 УПП у м.Маріуполі винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з приводу того, що вона нібито не виконала вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснила проїзд без зупинки, чим порушила п.8.4 «б» ПДР України. Постановою притягнено її до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. З зазначеною постановою вона не згодна, вважає її незаконною та не обґрунтованою, оскільки правил дорожнього руху вона не порушувала. Крім того, на місці, вказаному у постанові, де вона нібито порушила вимоги ПДР взагалі відсутні знаки пріоритету, і за адресою м.Маріуполь, проспект Миру, 50 відсутній дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Найближчий дорожній знак до вказаного місця розташований біля будинків 56-58 по вулиці Університетській в м.Маріуполі, проте про вказану адресу у постанові не зазначено. Також під час вказаної справи докази вчинення адміністративного правопорушення не досліджувались та можливість з ними ознайомитись їй не надавалась та не роз'яснювалась. Просить постанову серії ЕАА № 154315 від 29 серпня 2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП України та накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях складу такого правопорушення.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Поліцейський капрал поліції батальйону 1 рота 1 УПП у м.Маріуполі Вашедський О.В. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав, оскільки розглядаючи дану справу, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому вищевказана постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З постанови серії ЕАА №154315 від 29 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесеної поліцейським капралом поліції батальйону 1 рота 1 УПП у м.Маріуполі Вашедським О.В., вбачається, що 29 серпня 2017 року о 08:26 годині ОСОБА_1 по проспекту Мира, 50 в м.Маріуполі керувала транспортним засобом Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1, не виконала вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснила проїзд без зупинки, чим порушила п.8.4 «б» ПДР України.

Позивачка в письмових поясненнях пояснила те, що вона дійсно у зазначеному у постанові місці та в зазначений час рухалася та була зупинена працівниками поліції, однак зупинку вона здійснювала.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила регулювання дорожнього руху в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та п.8.4 «б» ПДР України, якими встановлено що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

При цьому, доведеність вини позивачки у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачкою зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень пункту 8.4 «б» Правил Дорожнього Руху України, зокрема, представлено відео фіксація, з якого не вбачається порушення позивачкою правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судовому засіданні були досліджені представлені відповідачем відеоматеріали, що підтверджують обставини виявленого правопорушення. Проте, відповідачем надано відеозапис на якому зафіксовано як у автомобіля Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1, перед знаком стоп лінія загорілися сигнали гальмування, що не є належним та достатнім доказом порушення правил дорожнього руху. Тому, суд вважає, що відповідачем не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

На переконання суду факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивачка категорично заперечила факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивачки у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивачки щодо закриття адміністративної справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, то суд зауважує, що вирішення питання про закриття провадження у справі не входить до компетенції суду при розгляді поданого ОСОБА_1 позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 про закриття адміністративної справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 122 ч.2, 251, 283 КУпАП, ст.ст. 11, 71, 158-163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону 1 роти Управління Патрульної поліції в місті Маріуполі Вашедського О.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА № 154315 від 29 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Костромітіна О.О.