Справа № 818/1655/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 р. Справа № 818/1655/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
суддів - Шаповал М.М., Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1655/17
до Управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області, Начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградської області ОСОБА_4, Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа - ОСОБА_5
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3І.) звернувся до суду з позовом Управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач-1, Управління), Начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградської області ОСОБА_4 (далі по тексту - начальник Управління ОСОБА_4В.), третя особа - ОСОБА_5 (далі по тексту-третя особа, ОСОБА_5П.), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення начальника управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області ОСОБА_4, яке викладене у листі №03-14/2478 від 11.08.2017 р. про зобовязання ОСОБА_3 сплатити 410,70 евро за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів згідно пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року.
Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником автомобіля - сідловий тягач-Е марки MAN державний реєстраційний номер ВМ 7605 AT, та напівпричіпа-паливоцистерни марки ПП моделі NENSI, державний реєстраційний номер ВМ 2498 XT.
Вищевказані транспортні засоби та реєстраційні документи на них позивач як фізична особа - власник транспортних засобів, 01.02.2016 року на підставі договору №1 оренди транспортного засобу від 01.02.2016 року передав у користування фізичній особі- підприємцю ОСОБА_5 для здійснення останньою господарської діяльності, що підтверджується договором №1 оренди транспортного засобу та актом приймання-передачі обєкта оренди від фізичної особи ОСОБА_3 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_5 від 01.02.2016 р.
Таким чином вважає, що позивач не є перевізником у розумінні норм п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 р. "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", а рішення начальника управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області ОСОБА_4, яке викладене у листі №03-14/2478 від 11.08.2017 р. про зобовязання ОСОБА_3 сплатити 410,70 евро за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів згідно пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року є протиправним.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали, пояснивши, що вантажний автомобіль на момент перевірки був переданий в користування ФОП ОСОБА_6 згідно з договором оренди №1 від 01.02.2016р., та водій ОСОБА_7, який здійснював перевезення вантажу, перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_6 відповідно до укладеного трудового договору, який пролонговано згідно з додатковими угодами від 01.04.2016 р. та від 01.01.2017 р. Відтак, позивач не погоджується із нарахуванням йому плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, оскільки на момент здійснення габаритно-вагового контролю він був не перевізником, а лише власником транспортного засобу.
Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, наведених у запереченні проти позову (а.с.72-79), зазначивши, що Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту №0110660 від 07.08.2017 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів правомірно складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого ОСОБА_3 нараховано плату за проїзд у розмірі 410,70 євро.
Також представник відповідача зазначила, що вимірювальна техніка, якою здійснювався габаритно-ваговий контроль, пройшла відповідну повірку, що підтверджується свідоцтвом №34-00/2594, чинним до 29.06.2018 р.
Щодо обґрунтувань позивача про перебування транспортного засобу в оренді в іншого суб'єкта господарювання на час здійснення контролю, то представник Укртрансбезпеки зазначила, що на момент контролю та складання акту такі відомості водій транспортного засобу не повідомляв, будь-яких інших документів щодо перевізника, крім посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, страхового полісу та видаткової накладної на вантаж не надав. Тому просила у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач має у власності транспортний засіб - сідловий тягач-Е марки MAN, державний реєстраційний номер ВМ 7605 AT, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК 383974, виданого Роменським ВРЕР УДАІ УМВС України в Сумській області 15.03.2012 року (а.с.12) та напівпричіп-паливоцистерну марки ПП моделі NENSI, державний реєстраційний номер ВМ 2498 XT, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 572464, виданого Роменським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Сумській області 19.04.2011 року (а.с.13).
07.08.2017 року на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.08.2017 року №742 "Про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок" (а.с.80) та направлення на перевірку №000120 від 04.08.2017 року (а.с.81) посадовою особою управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка» 716кв+405м проведено рейдову перевірку транспортного засобу «Mаn», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки ПП Mensi, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3І
Посадовою особою відповідача на підставі довідки та акту здійснено розрахунок, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 410,70 євро (а.с.15, зворотній бік).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:
здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;
здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;
здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;
проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;
здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;
здійснює інші повноваження, визначені законом.
Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Отже, управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області як територіальний орган Укртрансбезпеки має повноваження щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт і здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, перевірку документів на здійснення перевезень, а також нараховує плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.
Пунктами 2,3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" встановлено, що правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.
З огляду на викладене, управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 року зі змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).
В розумінні статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.
Відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону № 2344-III).
Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879.
Відповідно до визначення термінів, що вживаються у цьому Порядку, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306;
габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;
місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю;
точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
Згідно з пунктами 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу, здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, та є придатним до застосування.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Як встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу сідловий тягач-Е марки MAN державний реєстраційний номер ВМ 7605 AT з напівпричепом-паливоцистерною марки ПП моделі NENSI, державний реєстраційний номер ВМ 2498 XT, який належить ОСОБА_3, було встановлено, що фактичні осьові навантаження - 1)6,52; 2)9,68; 3)8,64, 4)7,8 5)8,18 загальне-24,72 при допустимих відповідно - 22 т.
Зазначені результати вимірювання вагових параметрів автомобіля підтверджуються чеком зважування від 07.08.2017 р. (а.с.16), де вказана марка транспортного засобу, реєстраційний номер, та наведені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.08.2017 року, складеної посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу (а.с.15).
Отже, судом встановлено, що під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить ОСОБА_3, виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, яка складає 410,70 євро.
Крім того, суд спростовує доводи позивача на те, що він є лише власником транспортного засобу, і даний транспортний засіб на момент габаритно-вагового контролю перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 згідно з договором оренди №1 від 01.02.2016р. (а.с.17-19) та водія ОСОБА_7, який здійснював перевезення вантажу, перебуваючи у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_5 відповідно до трудового договору від 03.02.2016р. (а.с.25-27) виходячи з наступного.
Так, суд наголошує, що акт №0110660 не містить жодних зауважень водія ОСОБА_8 про наявність таких документів. (а.с. 14 зв.бік)
Крім того, відповідно ч.2 ст.799 ЦК України встановлено форму договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи, а саме договір оренди транспортного засобу повинен бути нотаріально посвідчений.
Проте, наданий до суду договір №1 оренди транспортного засобу не містить відомостей щодо його реєстрації нотаріусом.
Крім того, до суду не подано належних доказів щодо перебування водія ОСОБА_7 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5, а саме копію трудової книжки, яка відповідно до ст.48 КЗпП України та п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110), є основним документом про трудову діяльність працівника, із записом про прийняття його на роботу (п.2.4 Інструкції), відтак подана до суду копія трудового договору не може бути прийнята ним до уваги під час ухвалення рішення.
Суд наголошує, що наданий позивачем трудовий договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та додаткові угоди не містять відмітки їх реєстрацію в державній службі зайнятості (а.с. 25-27)
Також, суд зазначає, що надана товарно-транспортна накладна (а.с.32) не містить жодних відомостей про те, що перевозився вантаж саме ФОП ОСОБА_5 (в графі "автопідприємство" зазначено лише прізвище ОСОБА_5), та містить відмітку отримувач- Остапенко Ю.І.
Отже, суд приходить висновку, що при проведенні габаритно-вагового контролю у водія ОСОБА_7 було свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує, що автомобіль правомірно знаходився у його користуванні та за згодою позивача.
Крім того, згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що водій вживав заходи щодо часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами та скористався наданим йому правом відповідно до п.23 Постанови КМУ №879 від 27.06.2007р., також матеріали справи не містять доказів, що інспектор заборонив або чинив перешкоди водію скористатись вищезазначеним правом.
Пунктом 28 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до вимог ст. 2 КАС України.
Таким чином, враховуючи викладені вище обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що розрахунок плати за проїзд складений відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є правомірним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області, Начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградської області ОСОБА_4, Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа - ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 08.12.2017 року.

Головуючий суддя О.А. Прилипчук

Судді: М.М. Шаповал

ОСОБА_9