Справа № 357/12811/17
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Вікторов О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив: 1) визнати дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни першої групи та видачі посвідчення інваліда війни протиправними; 2) зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни першої групи та видати посвідчення встановленого зразка.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача для встановлення йому статусу та видачі посвідчення інваліда війни. До заяви доданий ряд документів, а саме: довідку до акту огляду МСЕК № 0414783 від 10.04.2012 року; довідку № 0414783 від 10.04.2012 року про ступінь втрати професійної здатності у відсотках: 100% з 10.04.2012 року довічно; експертний висновок від 23.02.2012 року де вказано, що захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; довідку від 12.10.1990 року № 587 про те, що згідно наказів Білоцерківського АТП 13254 брав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС з списком особового складу учасників в ліквідації аварії на ЧАЕС, де зазначено під № 14 його; посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році та архівні витяги з наказів виданих трудовим архівом Білоцерківської міської ради про виділення транспорту і особового складу підприємства на роботах по ліквідації на ЧАЕС, де серед з особового складу Київоблкомунтранс АТП 13254 виявлено документи, що підтверджують участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Розглянувши зазначену заяву відповідач відмовив йому в установленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Відмова мотивована тим, що ним не надано розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення його до формування Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Не погоджуючись із правомірністю відмови йому в установленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни, позивач вирішив звернутися до суду за захистом його прав.

26.10.2017 року судом відкрите провадження по справі та призначений судовий розгляд.

22.11.2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог та проводити розгляд справи без участі представника управління.

Заперечення обґрунтовані тим, що з наданих позивачем документів неможливо встановити факт залучення позивача до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що є обовязковою умовою для встановлення статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

30.11.2017 року сторони в судове засідання не зявились, фіксування технічними засобами не здійснювалось. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій позов підтримав та просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи наявність заяв сторін про розгляд справи без їх участі, суд ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

23.02.2012 року експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 5880-1602 встановлено, що захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

10.04.2012 року позивачу встановлено інвалідність першої групи підгрупи А довічно, причина захворювання повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно вкладки № 665208с до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також, позивач має посвідчення особи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році.

Згідно витягу з протоколу від 22.05.2017 року № 33 засідання комісії Київської облдержадміністрації з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 року позивачу відмовлено у видачі довідки у звязку з відсутністю первинних документів, що підтверджують роботу у зоні відчуження.

Відповідно до довідки №587 виданою директором АТП 13254 позивач згідно наказів Білоцерківського АТП 13254, працював по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з перебуванням в 30 кілометровій зоні за наказом № 195 від 07.05.1986 р. Вільча-Чорнобиль з 5 до 15.05.1986 року, наказом № 207 від 17.05.1986 року Дитятки-Чорнобиль з 17 до 18.05.1986 року, наказом № 211 від 20.05.1986 року Дитятки-Припять з 20 до 24.05.1986 року, наказом № 250 від 10.06.1986 року Іванків-Чорнобиль з 11 до 21.06.1986 року та наказом № 337 від 04.08.1986 року Малин-Припять з 4 по 14.08.1986 року.

Позивач звертався до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни.

Листом від 19.05.2017 року № 3531 Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області відмовило позивачу у встановленні статусу інваліда війни та запропонувало додатково надати до управління наказ чи розпорядження штабу Цивільної оборони, наказ з підприємства чи організації щодо залучення його до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відмова мотивована тим, що згідно Закону України «Про статусу ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» необхідне документальне підтвердження залучення особи до складу формувань Цивільної оборони. Цей документ має містити дані про залучення з посиланням на наказ чи розпорядження штабу Цивільної оборони та інформацію про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В наданих ним документах відсутня інформація про розпорядчий документ щодо залучення його до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Чинність Закону України «Про статусу ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, органами управління у справах Цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ та організацій.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Пунктом девятим частини другої ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» установлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою КМУ від 12.05.1994 року № 302.

Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п. 10 Положення "посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Як свідчать обставини справи та не заперечується відповідачем, до заяви, серед іншого, позивачем подано: довідку до акту огляду МСЕК № 0414783 від 10.04.2012 року; довідку № 0414783 від 10.04.2012 року про ступінь втрати професійної здатності у відсотках: 100% з 10.04.2012 року довічно; експертний висновок від 23.02.2012 року де вказано, що захворювання повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; довідку від 12.10.1990 року № 587 про те, що згідно наказів Білоцерківського АТП 13254 брав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС з списком особового складу учасників в ліквідації аварії на ЧАЕС, де зазначено під № 14 його; посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році та архівні витяги з наказів виданих трудовим архівом Білоцерківської міської ради про виділення транспорту і особового складу підприємства на роботах по ліквідації на ЧАЕС, де серед з особового складу Київоблкомунтранс АТП 13254 виявлено документи, що підтверджують участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 04.05.2017 року № 01.114/769-5 вбачається, що у відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Тобто, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Отже, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на ЧАЕС та її наслідків) залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу (наказом чи розпорядженням) про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України суд не бере до уваги, оскільки листи - роз'яснення носять інформаційний характер, не мають ознак нормативно-правового акту, а тому не можуть бути використані як правова підстава, що врегульовує порядок для прийняття рішення про встановлення статусу ветерана війни.

Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року по справі № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, з огляду на зазначене, враховуючи те, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується документально, суд дійшов висновку про протиправність відмови позивачу у наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення інваліда війни, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 69-72, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни першої групи та видачі посвідчення інваліда війни протиправними.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни першої групи та видати посвідчення встановленого зразка.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2