Справа № 221/720/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мохов Є.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року справа №221/720/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 р. у справі № 221/720/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.02.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача протиправними, а саме: відмову виконати рішення суду, яке набрало законної сили, та виплатити нараховану в червні 2012 року доплату підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни» з 21.03.2011 року по 18.06.2011 року, у розмірі 528, 61 грн.;

- зобовязати управління сплатити підвищення до пенсії згідно рішення суду, нарахувати та сплатити компенсацію із невиплаченої суми підвищення пенсії, нарахованої в червні 2012 року в сумі 528, 61 грн. При цьому у розрахунки компенсації внести 3 % річних, на підставі вимог ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

- здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни» з 21.03.2011 року по 18.06.2011 року, яке не виконано до теперішнього часу та зобовязати управління протягом десяти днів, з дня вступу рішення суду в законну силу подати до суду звіт про виконання постанови суду від 25.10.2011 року у справі № 2а-7869/11, з урахуванням компенсаційних виплат (а.с. 1-4).

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року у справі № 221/720/17 у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 50-53).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2011 року у справі № 2а-7869/11 було визнано дії відповідача, щодо відмови в нарахуванні щомісячної державної допомоги дитині війни неправомірними та зобовязано здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни» з 21.03.2011 року по 18.06.2011 року. Дану постанову залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року та вона набрала законної сили.

Разом з тим, рішення суду відповідачем не було виконано.

Апелянт вказує на те, що відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» нараховані суми пенсії, але не сплачені з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Посилається на вимоги Конституції України, ст.ст. 6, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № б-рп/2007, рішення Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15, Рішення Європейського суду з прав людини «Бурдов проти Росії», «Кечко проти України», «ОСОБА_3 проти України» та зазначає, що особа або державний орган, яким належить виконати судове рішення, повинні здійснювати дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, а спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень; порушене право та законні інтереси мають бути відновлені лише при умові виконанні рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2011 року по справі № 2а-7869/11, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2012 року, визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області щодо відмови в нарахуванні щомісячної державної допомоги дитині війни неправомірними, та зобов'язано здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як «дитині війни» з 21.03.2011р. по 18.06.2011 р.

11.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити виплату нарахованої суми боргу.

10.02.2017 року відповідачем надано відповідь № 01 П-27-01-01, з якої вбачається, що управлінням на виконання рішень суду було проведено перерахунок пенсії позивачу, як дитині війни за період з 21.03.2011 року по 18.06.2011 року в результаті чого сформувалася доплата у розмірі 528, 61 грн.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято закон № 3491-VI «Про внесення змін в Закон України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року. Цим Законом делеговано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок і розміри виплат дітям війни виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. В свою чергу Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06 липня 2011 року № 745, згідно з якою підвищення дітям війни до 1 січня 2012 року проводилось щомісячно в розмірі 49, 80 грн.

Державним бюджетом України на 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роки кошти на зазначені цілі не передбачалися і не виділялися.

Таким чином, управлінням в межах своєї компетенції та покладених судом зобовязань, було виконано рішення суду у повному обсязі, а саме нараховано суми пенсії в розмірі 528, 61 грн. та її включено до виплатних відомостей (а.с. 5-6).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні у позовних вимог з огляду на наступне.

Закон України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 № 2195-ІV установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 7 зазначеного закону передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI «Про внесення змін в Закон України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року. Цим Законом делеговано право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок і розміри виплат дітям війни виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06 липня 2011 року № 745, згідно з якою підвищення дітям війни до 1 січня 2012 року проводилось щомісячно в розмірі 49, 80 грн.

За прийнятим 26.12.2011 року рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України п. 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» вищезазначені норми визнані такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Порядок і розміри виплат дітям війни з 2011 року здійснюються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідні роки.

Державним бюджетом України на 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роки кошти на зазначені цілі не передбачалися і не виділялися.

З січня 2012 року відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»), до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, проведення виплат «дітям війни» в розмірах, визначених рішеннями суду, кошти в Державному бюджеті не були передбачені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», у звязку з чим визначений твердий розмір доплати до пенсії соціальній категорії «діти війни», який склав 66, 43 грн.

Згідно п. 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, та відповідно норм п. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області не є розпорядником коштів Державного бюджету України.

Посилання апелянта на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року не розповсюджується на дані правовідносини, у звязку з тим, що компенсація громадянам втрати частини доходів здійснюється підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та господарювання у випадку порушення встановлених строків їх виплати з вини власника або уповноваженого органу (особи).

Посилання позивача на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI також не приймається до уваги колегіє суддів, оскільки ст. 2 зазначеного закону передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 25.10.2011 у справі № 2а-786911, було зобовязано управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, а не стягнути відповідну суму.

За таких обставин дія вищезазначеного закону не розповсюджується на дані правовідносини.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні № 3-рп від 25 січня 2012 року Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Як вже зазначалось раніше, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу, як дитині війни за період з 21.03.2011 року по 18.06.2011 року в результаті чого сформувалася доплата у розмірі 528, 61 грн. Тобто, рішення суду є фактично виконаним в частині нарахування суми пенсії в розмірі 528, 61 грн. та включення її до виплатних відомостей.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного та з огляду на унормування ст. ст. 105, 162 КАС України подання до суду звіту про виконання постанови від 25 жовтня 2011 року у справі № 2а-7869/11 не належить до позовних вимог, і це право суду, а не його обовязок.

Статтею 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 р. у справі № 221/720/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4