Справа № 699/696/17
Суддя: Свитка С. Л.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/696/17
Номер провадження 2-а/699/26/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.12.2017 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Могильної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 року позивач ОСОБА_1 предявив у суд даний позов і просить визнати дії поліцейського роти №2 ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.09.2017 року серії АР № 756600 та закрити провадження у справі.

Позивач мотивує свій позов тим, що поліцейський роти №2 ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а дії поліцейського при винесенні постанови були незаконними, оскільки посвідчення водія він предявив (показав) відповідачеві та зачитав всі необхідні реквізити та дані посвідчення для перевірки. Відповідачем, в порушення ст..254 та ст..258 КУпАП не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, як цьому наполягав позивач. Крім того, постанова винесена в порушення ст. 276 КУпАП не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а на місці зупинки транспортного засобу. Також поліцейським не надано можливості скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, оскільки постанова винесена у відсутність позивача.

У судове засідання позивач не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з*явився, але надав суду заперечення та на підтвердження його законних дій відеозапис, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на те, що він не порушував вимоги чинного законодавства, діяв в межах наділених повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.1 ст. 41 КАС України, у зв*язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити в силу наступного.

У суді встановлено, що 30.09.2017 року поліцейським роти №2 УПП в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії АР №756600 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, з якої вбачається, що останній 30.09.2017 року, о 03.00 год. по вул. Чапаєва, 83, в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області не мав при собі та не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив п. 2.1.а) ПДР України. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 2, 3, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення передбачені ст. 126 КУпАП.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

З вищенаведеного вбачається, що вказана постанова винесена з дотриманням положень ст. ст. 222 та 258 КУпАП, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5 - рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП», статтею 258 КУпАП встановлено порядок скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, а також в даній статті визначено, що адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення. Відповідно п. 2.3 вищезазначеного Рішення Конституційного суду України, - у ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Із зазначеного слідує, що Конституційний суд на час засідання та прийняття рішення від 26.05.2015 року дійшов до висновку, та зазначив, що за певним переліком адміністративних правопорушень, передбачених ст. 258 КУпАП (в редакції, яка діяла на той час) існує скорочене провадження, яке не передбачає складання протоколу про адміністративне правопорушення, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення та перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який прийнято після винесення вищезазначеного Рішення Конституційним судом України, внесені зміни до ст. 258 КУпАП, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Тобто, даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

Відповідно п. 1 Розділу III Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно п. 2 Розділу III Наказу, - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1,2,3,5,6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч.1,2,3 ст.122, ч.1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч.1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч.1,2,3 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.10.2016 року, К/800/37207/15, на яку посилається позивач, визначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом (ст. 258 КУпАП), тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Проте суд наголошує, що дане рішення приймалося по факту подій, які мали місце 15.05.2015 року, тобто до внесення змін (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VІІІ) до ст. 258 КУпАП, якими розширено перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення. В свою чергу Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення є правомірним.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі посвідчення водія і, за вимогою співробітників міліції, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліцензійна картка на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуги з перевезення пасажирів і небезпечний вантаж. Подібна норма закріплена також в Правилах дорожнього руху, які встановлюють вичерпний перелік документів, які водій повинен мати при собі - п. 2.1. ПДР України.

Згідно з п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №756600, складеної 30.09. 2017 року відносно позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП вбачається, що особу останнього встановлено через інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України (ІПС ОВС), а не за посвідченням водія, як вказує позивач про предявлення ним посвідчення водія поліцейському.

Згідно відеозапису з місця події, що здійснений за допомогою нагрудного реєстратора, наданий суду відповідачем, вбачається, що у позивача на момент зупинки транспортного засобу посвідчення водія не було, натомість останній мав при собі копію посвідчення водія. Присутні на місці події рідні позивача тривалий час намагалися умовити працівників поліції не виносити постанову про порушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, не зважаючи на те, поліцейські неодноразово вказували на наслідки дій водія щодо відсутності у останнього посвідчення водія та необхідності пре*явити його посадовій особі поліції(а.с.28).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обовязковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачем зібрано достатньо доказів на підтвердження законності вчинених ним дій, жодним чином права позивача ним не порушено, а тому підстави для скасування постанови серії АР № 756600 від 30.09.2017 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., та закриття провадження - відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст.158-163, 186 КАС України,

Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Свитка С. Л.