Справа № 161/13697/17
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/983/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П. при секретарі - Якушеву Р.І., з участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Кондюк М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора ВМАЗ УПП у м. Луцьк ДПП старшого лейтенанта поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ВМАЗ УПП у м. Луцьк ДПП старшого лейтенанта поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення БР № 044060 від 31.08.2017 року інспектора ВМАЗ УПП у м. Луцьк ДПП старшого лейтенанта поліції Мартинюка О. К. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. В постанові зазначено, що 28 серпня 2017 року ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Василя Стуса, 9 поставив транспортний засіб у місці, де це зробило неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 (д) ПДР України. Вказує, що не згідний з постановою, вважає її такою що складена безпідставно та необґрунтовано, відповідач не навів жодного доказу, які б підтверджували його винуватість в порушенні Правил дорожнього руху. Вказує, що винних дій не вчиняв, оскільки це була вимушена зупинка, для доставки товару. Крім того вказує, що відповідачем при складанні постанови та розгляді справи про адміністративне правопорушення були грубо порушені вимоги чинного адміністративного законодавства. Крім того, вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, чим позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими, ст. 268 КУпАП та порушив вимоги процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП. На підставі викладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 044060 від 31.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Кондюк М.М. в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що при складанні постанови були дотримані всі вимоги КУпАП, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав. Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Судом встановлено, що 31.08.2017 року інспектор ВМАЗ УПП у м. Луцьк ДПП старшого лейтенанта поліції Мартинюк О.К. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 044060, якою до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до постанови ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1 в м. Луцьку по вул. Василя Стуса, 9. поставив транспортний засіб в місце, де це зробило неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10(д) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пунктом 15.10 (д) ПДР України передбачено, що стоянка заборонена у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що це була вимушена зупинка, так як за допомогою транспортного засобу «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1 ПП «Леол» здійснює доставку товару. Суд не приймає до уваги твердження позивача про правомірність своїх дій та розцінює їх, як намагання уникнути відповідальності за вчинення правопорушення. Пояснення позивача про правомірність його дій спростовуються наведеними нормами ПДР України, та дослідженими судом доказами у справі, зокрема наданою відео зйомкою фіксації події адміністративного правопорушення, якою підтверджується порушення водієм правил дорожнього руху та спростовуються зазначені в позовній заяві, та повідомленні позивачем в судовому засіданні обставини. Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно приписів ч. 3 ст. 254 і ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. З урахуванням наведених норм права, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП не складається. У п. 2.3 Рішення від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний Суд України зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Тобто Конституційний Суд, вказуючи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП. Проте після прийняття Конституційним Судом України вищевказаного рішення, до Кодексу України про адміністративні правопорушення було внесено зміни до ст. 258, внаслідок чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2016 р. № 1395 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (п. 1 розділу IV Інструкції). Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення. А відтак доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу. Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і доводи позивача про позбавлення його можливості заявляти клопотання та надавати відповідні докази. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та встановлена відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено. На основі викладеного позовні вимоги слід залишити без задоволення.

На підставі ст.ст. 122 ч. 2, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 10 - 11, 70 - 71, 159 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора ВМАЗ УПП у м. Луцьк ДПП старшого лейтенанта поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення - відмовити. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук