Справа № 263/12143/17
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/263/711/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2017 року серії ЕАА № 164537, винесеної інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, а саме, порушення п.15.9е ПДР України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що інспектором Рарог В.В. були порушені вимоги КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не надав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП в повному обсязі. Крім того, позивач вважає, що правил дорожнього руху не порушувала, оскільки зупинка була вимушеною, для приймання ліків.

У додаткових письмових поясненнях позивач зазначила, що в постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, що є порушенням ч.3 ст.283 КУпАП, та просила не приймати до уваги наданий відповідачем відеозапис. Вказала, що дійсно 13.09.2017 року близько 17:45год. вона рухалася на автомобілі «TОYOTA CAMRY», днз АН9599ОС, по вул.Карпінського в бік вул.Блажевича, після переїзду перехрестя вул.Квартальна-вул.Карпінського, після дорожнього знаку 5.41.1 «зупинка автобуса», здійснила вимушену зупинку транспортного засобу у звязку із раптовим погіршенням стану здоровя виникненням гострого болю в хребті та судоми мязів спини після переїзду так званого «лежачого поліцейського», оскільки являється інвалідом 2-ї групи. «Вимушена зупинка» була здійснена на узбіччі, поза межами проїзної частини. Аварійну світлову сигналізацію було ввімкнено через незначний час, потрібний для прийому ліків.

За таких обставин постанову вважає незаконною та просить її скасувати, справу про адміністративне правопорушення припинити.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що 13.09.2017 року вона рухалася на автомобілі «TОYOTA CAMRY», днз АН9599ОС, по вул.Карпінського в бік вул.Блажевича, після переїзду перехрестя вул.Квартальна-вул.Карпінського та так званого «лежачого поліцейського» здійснила вимушену зупинку автомобіля на узбіччі ближче 30 м. від дорожнього знаку «зупинка автобуса» у звязку із раптовим погіршенням стану здоровя для прийняття ліків. Пояснила також, що увімкнула аварійну сигналізацію, але не відразу після зупинки. Підїхав автомобіль патрульної поліції та підійшов інспектор, якому вона пояснила причину зупинки та звернула його увагу на те, що її дії відповідають вимогам ПДР. Інспектор склав постанову на місці зупинки, що, на думку позивачки, є порушенням вимог КУпАП та її законних прав.

Інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду письмові заперечення, у яких просив розглянути справу за його відсутності, вказував на дотримання ним вимог КУпАП при складанні постанови про адміністративні правопорушення та наявність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що знайомий з позивачкою ОСОБА_1 по роботі в органах МВС протягом 20 років. Йому відомо, що в неї в 2005р. була травма хребта, а 10.09.2017р. вона впала на роботі. 13.09.2017р. позивачка попросила його надати їй для тимчасового користування належний йому автомобіль «TОYOTA CAMRY», днз АН9599ОС. Свідок в той же день підїхав на вказаному автомобілі до позивачки та віддав їй в користування автомобіль та технічний паспорт, при цьому попросив підвезти його додому. Вони поїхали вулицею Карпінського та після переїзду «лежачого поліцейського» позивачці стало зле, тому вона звернула в зїзд з дороги в заїзд до магазину. Свідок дістав воду та ліки та передав їх ОСОБА_1 Коли підїхали поліцейські свідок просив останніх обмежитися попередженням щодо позивача, але на нього не звертали уваги та він пішов додому.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобовязані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частиною 1 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, що визначено ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 13 вересня 2017 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 164537 інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: за те, що вона 13 вересня 2017 року о 17:53 год. за адресою м.Маріуполь, пров.Балагури (Квартальний 3), керуючи автомобілем «TОYOTA CAMRY», днз АН9599ОС, порушила правила зупинки, здійснила зупинку ближче 30 метрів від знаку 5.41.1 «зупинка автобуса», чим порушила п.15.9е ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно пункту 15.9.е Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

За порушення правил зупинки передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтями 69-80 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських, в суд був наданий диск з відеозаписом з камер поліцейських від 13.09.2017 р.

Суд зауважує на те, що єдиним належним доказом у даній справі є відео, зафіксоване нагрудною камерою поліцейського, яке було надано до суду для дослідження.

Судом були вивчені та переглянуті надані відповідачем відеозаписи з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, з яких вбачається, що позивач на автомобілі «TОYOTA CAMRY», днз АН9599ОС, здійснила зупинку біля зупинки маршрутних транспортних засобів ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки. З відеозапису також вбачається, що сигнал аварійної зупинки на автомобілі позивача увімкнувся лише після спілкування водія з поліцейським.

В ході тривалої дискусії при з'ясуванні обставин вчиненого порушення позивач просила інспектора «вибачити її на перший раз», обмежитися усним зауваженням, вказувала, що в неї вдома знаходиться мала дитина, тобто, фактично мала можливість висловити інспектору поліції всі наявні у неї заперечення і доводи на свій захист та скористалася цією можливістю. Крім того, інспектором поліції було також запропоновано позивачці звернутися за правовою допомогою.

Здійснення зупинки транспортного засобу позивача на відстані, меншій ніж 30 метрів від автобусної зупинки, пояснення позивача після зупинки транспортного засобу, що зафіксовані на відеокамеру, закріплену на форменому одязі інспектора поліції, в своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вказаний вище відеозапис, суд не приймає до уваги суперечливі та недостовірні посилання позивачки, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_3, оскільки він є товаришем позивачки та його покази також не підтверджені іншими доказами. Суд також звертає увагу на те, що згідно з відеозаписом під час розгляду справи інспектором поліції ані свідок ані позивачка не заявляли останньому про обставини вимушеної зупинки, про які вказують в суді.

За приписами ч. 2 ст. 72 КАС України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст. 11 КАС України, сторона має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивач не надала належних доказів на спростування встановленого порушення вимог п.15.9е ПДР України.

Посилання позивача на невірно зазначений час складання постанови, не впливає на правомірність прийнятої постанови та не спростовує висновків про наявність складу адміністративного правопорушення.

Як убачається з доводів позовної заяви, позивач як на підставу своїх вимог також посилається на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи, порушивши вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме ст. ст. 278, 279 КУпАП, та позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими КУпАП.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення вирішено, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки місце зупинки транспортного засобу позивача знаходиться в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, враховуючи висновки Конституційного Суду України, суд вважає, що відповідач правомірно розглянув справу за місцем зупинки позивача.

Статтею 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про адміністративне правопорушення була складена в присутності позивача, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та отримала копію постанови, а також скористалася своїм правом давати пояснення, будь-яких клопотань при цьому не заявляла.

Аналіз матеріалів справи та вищенаведених норм свідчить про дотримання інспектором поліції порядку прийняття постанови з наданням (розясненням) позивачу її прав.

Щодо неправомірних дій з боку інспектора поліції і порушення процесуального порядку розгляду адміністративної справи, слід зазначити, що позиція позивача є безпідставною і спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП порушення правил зупинки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., що відповідає санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Зміни до статті 33 КУпАП були внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у звязку із цим підстав для скасування прийнятої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕАА № 164537 від 13.09.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 07 грудня 2017 року.

Повний текст постанови складений 07 грудня 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя О.М. Томілін