Справа № 809/165/17
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. Справа № 809/165/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Арабчук В.М.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтехнопласт" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №117-25 від 12.01.2017 та податкових повідомлень-рішень від 08.12.2016,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №117-25 від 12.01.2016 та податкових повідомлень-рішень №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.12.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення Податкового кодексу України, необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» термінів сплати самостійно визначених грошових зобовязань по орендній платі з юридичних осіб та земельному податку з юридичних осіб. Позивач зазначив, що вчасно сплачував вищевказані грошові зобовязання, однак контролюючий орган зараховував вказані платежі в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше, а не в рахунок погашення грошових зобовязань, визначених товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт». Окрім цього, представники позивача вказали на наявність в позивача переплати по сплаті земельного податку з юридичних осіб, яка виникла внаслідок подачі уточнюючих податкових декларацій з плати земельного податку за 2009-2010 роки, а тому порушення строків по сплаті земельного податку не відповідає дійсності. Також, представники товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» зазначили про протиправність винесення відповідачем податкової вимоги №117-25 від 12.01.2016 про наявність податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями в сумі 20161,29 грн. На підставі наведеного, представники позивача вважають протиправним застосування штрафних санкцій до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» за порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання, а тому прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.12.2016 підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечила з підстав, викладених в письмовому запереченні від 23.03.2017 №2207/10/10039/1129 (а.с.163), просила суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» зареєстроване як юридична особа 31.03.1993, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 09.10.1995 (а.с.27).

08.12.2016 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування екологічного податку, рентної плати та місцевих податків Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» за звітний податковий період з 01.01-07.12.2016 щодо орендної плати з юридичних осіб та земельного податку з юридичних осіб, за результатами якої 08.12.2016 складено акт №5008/1203/13642846 (а.с.168-169).

Згідно висновків вказаного акту перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по орендній платі з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб протягом строків, визначених пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

За наслідками встановлених порушень, що викладені в акті перевірки №5008/1203/13642846 від 08.12.2016, Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 08.12.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 11102,28 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб (а.с.170);

- №, яким нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 105,44 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб (а.с.172);

- №, яким нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1544,66 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб (а.с.174).

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Щодо правомірності прийняття Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкової вимоги №117-25 від 12.01.2016, то суд зазначає наступне.

12.01.2016 відповідачем сформовано і направлено товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» податкову вимогу форми «Ю» №117-25, яка отримана представником позивача 21.01.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.204). У податковій вимозі контролюючий орган вимагав сплатити суму податкового боргу: із земельного податку з юридичних осіб в сумі 16438,93 грн., з яких 14949,09 грн. основний платіж та 1489,84 грн. пеня; з орендної плати з юридичних осіб в сумі 3722,36 грн., з яких 3169,68 основний платіж та 552,68 грн. пеня (а.с.19). Таким чином, станом на 11.01.2016 загальна сума податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» за узгодженими грошовими зобовязаннями становила 20161,29 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому, податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункт 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Порядок формування та надсилання податкової вимоги регламентовано статтею 59 Податкового кодексу України та Порядком направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів №576 від 10.10.2013, який був чинний на час виникнення даних правовідносин.

Так, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, податкова вимога надсилається платнику податків лише в тому разі, коли останній має несплачену узгоджену суму грошового зобов'язання.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувана позивачем податкова вимога №117-25 від 12.01.2016 включає в себе суму грошових зобовязань із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб, які самостійно визначені позивачем в податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (а.с.225-226).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

При цьому, у відповідності до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів №576 від 10.10.2013, який був чинний на час виникнення даних правовідносин, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Так, в матеріалах справи містяться витяги з облікової картки платника податків товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» (а.с.217-220) та довідка про борг за платежами від 01.12.2017 (а.с.216), згідно яких станом на 12.01.2016 в позивача наявна заборгованість із земельного податку з юридичних осіб в сумі 16438,93 грн., з яких 14949,09 грн. основний платіж та 1489,84 грн. пеня, та з орендної плати з юридичних осіб в сумі 3722,36 грн., з яких 3169,68 основний платіж та 552,68 грн. пеня.

Таким чином, на момент формування оскаржуваної податкової вимоги №117-25 від 12.01.2016 в позивача був наявний податковий борг по сплаті земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб, з огляду на що, суд приходить до висновку про правомірність формування та надіслання товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» податкової вимоги форми «Ю» №117-25 від 12.01.2016.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає безпідставною позовну вимогу про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №117-25 від 12.01.2016, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.12.2016, то суд вказує на таке.

Зазначені податкові повідомлення-рішення №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.12.2016 прийняті за наслідками встановлених порушень, що викладені в акті перевірки №5008/1203/13642846 від 08.12.2016, а саме за порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по орендній платі з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб протягом строків, визначених пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.12.2016 відповідачем нараховано штрафні санкції в розмірі 20% погашеної суми податкового боргу, оскільки, на думку контролюючого органу, позивач затримав проплату з податкових зобовязань на більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати сум таких грошових зобов'язань.

Так, Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податковими повідомленнями-рішеннями від 08.12.2016:

- № нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 11102,28 грн. за порушення граничного строку сплати 55511,40 грн. грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб (а.с.170);

- № нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 105,44 грн. за порушення граничного строку сплати 1054,40 грн. грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб (а.с.172);

- №, яким нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1544,66 грн. за порушення граничного строку сплати 7723,30 грн. грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб (а.с.174).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

З матеріалів справи встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» подані до контролюючого органу податкові декларації: із земельного податку з юридичних осіб від 29.01.2014 за 2014 рік (а.с.221-224); з орендної плати з юридичних осіб від 29.01.2014 за 2014 рік (а.с.229-230), від 13.02.2015 за 2015 рік (а.с.225-226), від 06.06.2016 за 2016 рік (а.с.227-228).

В судовому засіданні представники позивача зазначили, що товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» вчасно сплачувало податкові зобовязання із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб, які визначені в наведених вище деклараціях.

На підтвердження своїх доводів про оплату податкових зобовязань представники позивача надали суду копії платіжних доручень №10 від 27.11.2015, №26 від 29.01.2016, №37 від 26.02.2016, №170 від 29.06.2016, №199 від 26.10.2016, №207 від 29.11.2016, №216 від 28.12.2016 (а.с.20-26).

Окрім цього, факти здійснення операцій з оплати податкових зобовязань із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб також підтверджуються даними облікової картки товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт», які надав суду представник відповідача (а.с.176-203).

При цьому, представник відповідача підтвердив факти оплати наведених вище податкових зобовязань, однак повідомив суд, що в момент сплати позивачем самостійно задекларованих сум грошових зобов'язань, в останнього існував податковий борг: 3169,68 грн. з орендної плати та 552,68 грн. пені; 14949,09 грн. із земельного податку та 1489,84 грн. пені. Наявність боргу підтверджується відомостями з облікової картки товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» (а.с.176, 180). За вказаних обставин, усі сплачені позивачем кошти, відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України спрямовувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Як наслідок, контролюючий орган, на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, застосував до платника штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошових зобов'язань.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, штраф, згідно зі статтею 111 Податкового кодексу України, є одним із видів відповідальності, яка застосовується до платника податків за невиконання або неналежне виконання ним вимог, установлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення рішення.

Згідно положень статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. За правилами пункту 31.1 статті 31 цього ж Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

За змістом пункту 38.2 статті 38 Податкового кодексу України, сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку, або банком на підставі податкової поруки.

Отже, відповідальність у вигляді штрафу, передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, застосовується до платника податку у разі невнесення платником податків (податковим агентом, представником платника податку, банком на підставі податкової поруки) у встановлений цим кодексом строк, податку (збору), визначеного таким платником податків у податковому розрахунку.

Як встановлено судом вище, позивач шляхом подання платіжних доручень своєчасно сплатив визначені ним в податкових деклараціях грошові зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб.

Водночас, згідно з підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Таким чином, Податковим кодексом України розмежовуються такі поняття як «сплата податку» та «погашення податкового боргу».

За правилами пункту 87.9 статті 89 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Таким чином, законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно з цією нормою у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016 в справі К/800/9365/16.

Окрім цього, суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.06.2015 року в справі №21-377а15, згідно якої для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126 статті 126 Податкового кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене, погашення відповідачем раніше існуючого податкового боргу позивача за рахунок своєчасно сплачених ним грошових зобов'язань за платежами із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб є дією відповідача, а не позивача, а тому суд приходить до висновку що в діях товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» відсутній склад податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов'язань за платежами із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб за відповідні періоди, що у свою чергу свідчить про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату таких зобов'язань.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведені обставини даної справи, суд прийшов до переконання про те, що в Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не було правових підстав для нарахування товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати з юридичних осіб, а тому податкові повідомлення-рішення №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.12.2016 були прийняті відповідачем протиправно і підлягають скасуванню.

Щодо доводів представників позивача про наявність в товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» переплати із земельного податку з юридичних осіб в сумі 147255,01 грн., то суд зазначає наступне.

Обставини щодо виникнення в позивача зазначеної переплати були предметом дослідження в адміністративній справі №809/1362/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Управління Державного казначейства в м. Івано-Франківську, Івано-Франківської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетної заборгованості в сумі 147225,01 грн. Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 14.03.2017 вказаний позов задовольнити повністю: визнав протиправною бездіяльність ДПІ в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, щодо неподання до Управління державного казначейства України в м. Івано-Франківську висновку по відшкодуванню з міського бюджету зайво сплачених товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма" Хімтехнопласт" коштів по орендній платі за землю та зобов'язав ДПІ в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області подати до Управління державного казначейства України у м. Івано-Франківську висновок про повернення з бюджету Івано-Франківської міської ради 147225,01 грн. товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма" Хімтехнопласт"; зобовязав відшкодувати з міського бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма" Хімтехнопласт" заборгованість в сумі 147225,01 грн. з розрахункового рахунку 4058 в ПАТ "Креді ОСОБА_4, МФО 300614 .

Однак Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 02.08.2017 задовольнив апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, скасував постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Управління Державного казначейства України в місті Івано-Франківську, Івано-Франківської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, та прийняв нову постанову, якою відмовив в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт».

При цьому, в зазначеній постанові від 02.08.2017 Львівський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про безпідставність твердження позивача про переплату (надмірну сплату) орендної плати в сумі 147255,01 грн. за період 2009-2011 роки та обґрунтовані доводи Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про те, що вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» до відповідного контролюючого органу було заявлено з порушенням встановленого законом строку 1095 днів.

Вказане судове рішення Львівського апеляційного адміністративного суду набрало законної сили 02.08.2017.

Відповідно до частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, вищевказаним обставинам щодо наявності в товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» переплати із земельного податку з юридичних осіб в сумі 147255,01 грн. була надана правова оцінка Львівським апеляційним адміністративним судом в постанові 02.08.2017 по справі №809/1362/16, а тому вказані обставини не можуть оспорюватися в даній справі. При цьому, наявність ухвали Вищого адміністративного суду від 09.11.2017 про відкрити касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 в справі №809/1362/16 (876/4882/17) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Управління Державного казначейства України в м. Івано-Франківську, Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, не зупиняє виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 в справі №809/1362/16 та не спростовує встановлених в ній фактів.

Підсумовую вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити частково: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 08.12.2016, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області відповідно до задоволених вимог на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтехнопласт" сплачений судовий збір у розмірі 1297,58 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати та податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 08.12.2016.

Визнати протиправним та скасувати та податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 08.12.2016.

Визнати протиправним та скасувати та податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 08.12.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39394463) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтехнопласт" (код 13642846) сплачений судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог в розмірі 1297 (одна тисяча двісті дев'яносто сім) грн. 58 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 11.12.2017.