Справа № 460/236/17
Суддя: Кондратьєва Н. А.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/236/17
Провадження №2-а/460/211/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Яворові справу за позовом ОСОБА_2 до Міського голови Яворова ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради Львівської області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в ОСОБА_7 районі Львівської області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність Міського голови Яворова ОСОБА_6 щодо невиплати середньомісячної заробітної плати секретаря ради ОСОБА_7 міської ради за шість місяців та стягнення з ОСОБА_7 міської ради Львівської області на його користь 58416, 48 грн. середньої заробітної плати за шість місяців.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 26.04 2010 був призначений директором ОСОБА_7 районного територіального центру соціального обслуговування.

18.11.2010 рішенням ОСОБА_7 міської ради його було обрано секретарем ради ОСОБА_7 міської ради. На виконання цього рішення 25.11.2010 розпорядженням голови ОСОБА_7 районної державної адміністрації був звільнений з посади директора ОСОБА_7 районного територіального центру соціального обслуговування.

25.03.2014 рішенням ОСОБА_7 міської ради № 26 йому було висловлено недовіру та достроково припинено його повноваження як секретаря ради та звільнено із займаної посади у звязку із достроковим припиненням повноважень. Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся з адміністративним позовом до Яворівського районного суду Львівської області про визнання його протиправним та скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 02.10.2015 у задоволенні його позову було відмовлено, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2016 постанову Яворівського районного суду Львівської області від 02.10.2015 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_7 міської ради № 26 від 25.03.2014 « Про дострокове припинення повноважень ОСОБА_2Л.», стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

09.03.2016 він звернувся до міського голови Яворова з заявою про внесення змін у його трудову книжку щодо недійсності запису про звільнення його із займаної посади у звязку із достроковим припиненням повноважень та прийняття рішення про звільнення його з роботи із займаної посади секретаря Яворівської міської ради у звязку із закінченням строку повноважень. Оскільки міським головою не було вчинено жодних дій з приводу вказаної заяви, звернувся з позовом до Яворівського районного суду Львівської області, 26.09.2016 постановою Яворівського районного суду Львівської області його позов задоволено частково і 19.10.2016 на виконання постанови Яворівського районного суду Львівської області було здійснено запис у трудовій книжці про звільнення позивача у звязку із закінченням строку повноважень відповідно до п.1 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та трудову книжку надано позивачу.

Користуючись своїм правом, передбаченим ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутата місцевих рад», після закінчення повноважень секретаря ради ОСОБА_7 міської ради, повернутися на попередню посаду, 25.10.2016 він звернувся із заявою до голови ОСОБА_7 районної державної адміністрації про прийняття його на посаду директора ОСОБА_7 районного територіального центру соціального обслуговування, однак листом ОСОБА_7 районної державної адміністрації від 09.11.2016 у задоволенні заяви було відмовлено.

21.11.2016, керуючись ч.2 ст. 33 Закону України « Про статус депутата місцевих рад», він звернувся до міського голови Яворова ОСОБА_6 з заявою - зверненням про виплату середньої заробітної плати секретаря ради ОСОБА_7 міської ради за 6 місяців, однак міський голова, діючи у спосіб не передбачений Конституцією та законодавством України, звернувся до голови ОСОБА_7 районної державної адміністрації з листом у якому просив вирішити питання щодо надання позивачу іншої рівноцінної роботи та 19.12.2016 йому було вручено лист виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради про те, що відповідь на заяву позивача від 21.11.2016 буде надано після розгляду звернення виконкому ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_7 райдержадміністрацією.

Вважає бездіяльність субєктів владних повноважень щодо невиплати середньомісячної заробітної плати секретаря ради протиправною, оскільки 17.11.2015 закінчилися його повноваження секретаря Яворівської міської ради, після закінчення повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності інша рівноцінна робота (посада), на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. Оскільки відновити його на роботі (посаді), яку обіймав до виборної посади чи працевлаштувати на рівноцінній немає можливості, йому має бути виплачено середню заробітну плату секретаря ради ОСОБА_7 міської ради за шість місяців з міського бюджету міста Яворова. Враховуючи, що 19.10.2016 було зроблено запис у його трудовій книжці на виконання рішення суду, лише 19.10.2016 він отримав можливість працевлаштуватися, а відтак останніми двома календарними місяцями для підрахунку середньої заробітної плати вважає серпень, вересень 2016 року, враховуючи, що середня заробітна плата секретаря ради ОСОБА_7 міської ради за вказані місяці становить 9736,08 грн., просить стягнути її за шість місяців у загальній сумі 58416, 48 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що рівноцінної посади для його працевлаштування у ОСОБА_7 районній державній адміністрації не було, однак на його заяву про виплату компенсації, відповідачем скеровувалися різні запити з метою уникнення сплати коштів, у нього безпідставно витребовувалися документи, що не передбачено законодавством, розрахунку не проведено по теперішній час, просив позовні вимоги задоволити повністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що вирішення питання про виплату позивачу середньомісячної заробітної плати секретаря ради ОСОБА_7 міської ради за шість місяців належить до компетенції ради, однак Законом України « Про місцеве самоврядування» та регламентом роботи ОСОБА_7 міської ради передбачена певна процедура підготовки питання порядку денного, включаючи його попередній розгляд на засіданнях постійних депутатських комісій,

формування порядку денного сесії ради, розгляду радою цього питання, усі ці дії зобовязаний вчинити та організувати міський голова за виключенням прийняття рішення по питанню порядку денного, всупереч зазначеному міським головою цього зроблено не було, окрім того він порушив вимоги Закону України «Про звернення громадян», оскільки на час звернення до суду позивач не отримав відповіді від міського голови ні про задоволення його заяви, ні рішення про відмову у задоволенні його вимог, а відтак має місце протиправна бездіяльність міського голови. Окрім того, вважає безпідставними обгрунтування представника ОСОБА_7 міської ради щодо невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати за шість місяців у звязку з тим, що позивач не надав довідок про отримання пенсії, оскільки законодавством не передбачено подання таких документів при зверненні у конкретному випадку, просив позов задоволити, стягнути з ОСОБА_7 міської ради сплачений судовий збір.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_4 позов заперечила повністю та пояснила, що вимога про визнання протиправною бездіяльність міського голови Яворова ОСОБА_6 у невиплаті середньомісячної заробітної плати позивачу є безпідставною, оскільки посада секретаря є виборною посадою, на яку особа обирається відповідною радою, тому відносини виникають між секретарем ради і відповідною радою, а відтак обовязок виплати середньомісячну заробітну плати позивачу виникає не у міського голови Яворова, а у ОСОБА_7 міської ради Львівської області, немає причинно-наслідкового звязку між діяннями міського голови та обставин, якими обґрунтовується позов. Окрім того, позивач на момент звернення з заявою не надав жодних документів, які б підтверджували неможливість надання йому рівноцінної посади та відсутність у нього пенсії, а тому з метою виключення цих обставин, ОСОБА_7 міська рада звернулася до позивача із відповідними листами, а не відмовила у виплаті позивачу, окрім того затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету, затвердження видатків на утримання штатів відповідної ради, а відтак обовязок виплати середньомісячної заробітної плати секретаря ради є виключною компетенцією місцевої ради, а не міського голови. Стосовно вимоги про стягнення з ОСОБА_7 міської ради 58 416,48 грн. середньої заробітної плати за шість місяців, то з такою не погоджується, оскільки зазначена сума вказана, виходячи із нарахованої заробітної плати, яку отримувала діючий секретар, тобто інша особа, а не із заробітної плати, яку одержував позивач на виборній посаді у раді. Зазначила, що ОСОБА_7 міська рада Львівської області не відмовила позивачу у виплаті, а намагалася зясувати наявність законних підстав для такої виплати. Просила у позові відмовити повністю.

Відповідач міський голова Яворова ОСОБА_6 у судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин, оскільки відповідач, є субєктом владних повноважень, був належно повідомлений про розгляд справи, однак судове засідання не зявився, суд вважає, що слід розглянути адміністративну справу у його відсутності.

Представник третьої особи по справі: Управління Державної казначейської служби України в ОСОБА_7 районі Львівської області у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, у якому просить суд слухання даної справи проводити у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.ст. 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 18.11.2010 року ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 10 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», було обрано на посаду секретаря ради ОСОБА_7 міської ради Львівської області, на підставі рішення №3 «Про обрання секретаря ради ОСОБА_7 міської ради», першої сесії шостого скликання, другого пленарного засідання ОСОБА_7 міської ради Львівської області.

Рішенням ОСОБА_7 міської ради Львівської області XLV позачергової сесії (шостого скликання) №26 від 25 березня 2014 року «Про дострокове припинення повноважень ОСОБА_2Л.», ОСОБА_7 міська рада висловила ОСОБА_2Л як секретарю ради ОСОБА_7 міської ради недовіру та достроково припинила його повноваження як секретаря ради ОСОБА_7 міської ради та звільнила ОСОБА_2, з роботи із займаної посади у звязку з достроковим припиненням повноважень відповідно до вимог (п. 5 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Не погоджуючись з рішенням ради, позивач 17 квітня 2014 року звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до ОСОБА_7 міської ради Львівської області та міського голови Яворова про визнання протиправними та скасування, рішення ОСОБА_7 міської ради Львівської області XLV позачергової сесії (шостого скликання) №26 від 25 березня 2014 року.

02.10.2015року Яворівським районним судом Львівської області було винесено постанову на підставі якої в задоволенні позову позивачу було відмовлено.

В подальшому, позивачем, було внесено апеляційну скаргу на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 02.10.2015року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року, постанову Яворівського районного суду Львівської області від 02.10.2015року, скасовано, та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_7 міської ради Львівської області №25 від 25.03.2014року «Про внесення змін до Регламенту ОСОБА_7 міської ради Львівської області»; визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_7 міської ради Львівської області №26 від 25 березня 2014 року «Про дострокове припинення повноважень ОСОБА_2Л.»; стягнено з ОСОБА_7 міської ради Львівської області на користь ОСОБА_2-85557,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судові витрати. Постанову суду в частині стягнення з ОСОБА_7 міської ради Львівської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми стягнення за один місяць, в розмірі 4195 грн., допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 07.06.2016року, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду залишено без змін, постанова набрала законної сили.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 26.09.2016 задоволено частково позов ОСОБА_2 про визнання бездіяльності міського голови Яворова, визнання недійсним запису у трудовій книжці позивача про звільнення його із займаної посади у звязку із достроковим припиненням повноважень та зобовязання здійснити запис щодо звільнення його з роботи із займаної посади секретаря Яворівської міської ради у звязку із закінченням строку повноважень. 19.10.2016 на виконання постанови Яворівського районного суду Львівської області було здійснено запис у трудовій книжці про звільнення позивача у звязку із закінченням строку повноважень відповідно до п.1 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та трудову книжку надано позивачу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з цим, суд звільнив сторін від доказування обставин в цій частині.

Відповідно до п. 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Судом встановлено, що 25.10.2016, позивач, користуючись своїм правом, передбаченим ч.2 ст. 33 Закону України «Про статус депутата місцевих рад», після закінчення повноважень секретаря ради ОСОБА_7 міської ради, повернутися на попередню посаду, звернувся із заявою до голови ОСОБА_7 районної державної адміністрації про прийняття його на посаду директора ОСОБА_7 районного територіального центру соціального обслуговування, однак листом ОСОБА_7 районної державної адміністрації № 4949/1 від 09.11.2016 у задоволенні заяви позивачу було відмовлено у звязку з поновленням на вказаній посаді іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2016, позивач, керуючись ч.2 ст. 33 Закону України « Про статус депутата місцевих рад» звернувся до міського голови Яворова ОСОБА_6 з заявою - зверненням про виплату середньої заробітної плати секретаря ради ОСОБА_7 міської ради за 6 місяців.

Відповідно до листа виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради № 4970 від 06.12.2016, адресованого Голові ОСОБА_7 районної державної адміністрації, ОСОБА_7 міською радою зясовувалася інформація стосовно наявності іншої рівноцінної посади для позивача.

Листом виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради № 5098 від 19.12.2016, позивачу надано відповідь на його заяву, у якій зазначено, що ОСОБА_7 райдержадміністрацією при відмові у задоволенні заяви позивача про поновлення його на попередній посаді, не вказано щодо можливості наданні іншої рівноцінної роботи (посади), а відтак, міський голова звернувся до голови ОСОБА_7 районної державної адміністрації з листом у якому просив вирішити питання щодо надання позивачу іншої рівноцінної роботи та відповідь на заяву позивача від 21.11.2016 буде надано після розгляду звернення виконкому ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_7 райдержадміністрацією.

Листом виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради № 5449 від 30.12.2016, позивачу надано відповідь, що з метою встановлення законності підстав для виплати середньої зарплати, його просять надати інформацію про неможливість отримання іншої рівноцінної посади в ОСОБА_7 районній державній адміністрації, та з врахуванням ч.2 ст. 33 Закону України « Про статус депутатів місцевих рад» просять повідомити про відсутність у нього пенсії за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника, за вислугу років.

Відповідно до листів ОСОБА_7 районної державної адміністрації № 26/9 від 23.01.2017 та 25/9 від 03.01.2017, адресованих ОСОБА_7 міському голові, надано інформацію про вакантні посади в ОСОБА_7 районній державній адміністрації, згідно переліку яких, усі відносяться до державної служби, прийняття на які без проведення конкурсу забороняється.

Листом виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради № 120 від 17.01.2017, позивачу запропоновано надати підтвердження відсутності іншої рівноцінної роботи

(посади) у структурних підрозділах ОСОБА_7 районної державної адміністрації.

Згідно із ст.3 Закону України « Про службу в органах місцевого самоврядування»,посади в органах місцевого самоврядування розмежовуються на:

-виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою;

-виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

-посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Враховуючи вищенаведене, посада секретаря є виборною посадою, на яку особа обирається відповідною радою, позивач перебував у трудових відносинах з ОСОБА_7 міською радою, а не безпосередньо з Міським головою, обовязок виплати середньомісячної заробітної плати секретаря ради виникає у роботодавця, яким у даному випадку є ОСОБА_7 міська рада, а не Міський голова, а відтак позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Міського голови Яворова ОСОБА_6 щодо невиплати середньомісячної заробітної плати секретаря ради є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, якими він обґрунтовує протиправну бездіяльність Міського голови ОСОБА_6, а саме - порушення Міським головою вимог Закону України «Про звернення громадян» у звязку ненаданням відповіді на заяву позивача, оскільки ненадання відповіді на звернення не є предметом розгляду даної справи.

Суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_7 міської ради стосовно необхідності подання позивачем документів, які б підтверджували неможливість надання йому рівноцінної посади та відсутність у нього пенсії, оскільки подання таких законодавством не передбачено.

Відповідно до п. 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Відповідно до довідки Городоцького обєднаного управління пенсійного фонду України Львівської області № 41/04 від 04.04.2017, ОСОБА_2 не перебуває на обліку в ОСОБА_7 районі Городоцького обєднаного управління пенсійного фонду України Львівської області та не одержує жодного виду пенсії.

Суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_7 міської ради стосовно необхідності подання позивачем документів, які б підтверджували неможливість надання йому рівноцінної посади та відсутність у нього пенсії, оскільки подання таких законодавством не передбачено.

Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно із розрахунком середньомісячної заробітної плати ОСОБА_2 від 28.02.2017 (а.с.75), розмір середньомісячної заробітної плати позивача на посаді секретаря ради ОСОБА_7 міської ради, виходячи з виплат за січень-лютий 2014 становить 4116,81 грн.

Суд не приймає до уваги розрахунок середньомісячної заробітної плати, проведений позивачем, оскільки такий проведено без дотримання вимог, викладених у Постанові Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 та для розрахунку позивачем взято розмір середньомісячної заробітної плати за серпень, вересень 2016 року іншої особи.

Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимогапро стягнення з ОСОБА_7 міської ради Львівської області на користь позивача середньої заробітної плати за шість місяців підлягає до часткового задоволення в розмірі 24 700,86 грн. (4116,81 грн. х 6 місяців).

Керуючись ст.ст. 2,9,94,160-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 міської ради Львівської області на користь ОСОБА_2 /ІПН / компенсацію передбачену ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у розмірі 24 700 (двадцять чотири тисячі сімсот) грн. 86 коп. без урахування сум податку та додаткових зборів.

Стягнути з ОСОБА_7 міської ради Львівської області на користь ОСОБА_2 /ІПН / 1280 грн. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення або з дня отримання копії постанови через Яворівський районний суд Львівської області.

Суддя Н.А. Кондратьєва