Справа № 817/1884/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 грудня 2017 року Р і в н еСправа №817/1884/17

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Щербаков В.В., розглянувши позовну заяву

Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
доУправління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради
про визнання дій протиправними, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулося з адміністративним позовом Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними щодо відмови в поверненні коштів в сумі 1298,56грн., стягнення вказаних коштів.

Відповідно до п.4 та п.6 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи: належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.107 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Так, перевіряючи на виконання положень ст.107 КАС України даний адміністративний позов, суддею встановлено, що заявлені позовні вимоги стосуються майнової шкоди, заподіяної Рівненському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Рівненської області внаслідок подачі Управлінням освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради недостовірних відомостей у звіті індивідуальних відомостей щодо застрахованої особи ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Приписам наведених норм кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз даної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише субєктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, внаслідок подачі Управлінням освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради недостовірних відомостей у звіті індивідуальних відомостей щодо застрахованої особи Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області у період з 25.03.2008 по 30.09.2016 ОСОБА_1 виплачувалася пенсія у більшому розмірі.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до суду з позовом про визнання їх протиправними та стягнення коштів.

Відповідно до ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Аналіз даної норми свідчить про те, що у спірних правовідносинах Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради не виконує функцій субєкта владних повноважень, а виступає організацією, установою, яка мала надати документи, необхідні для перерахунку пенсії органами, що призначають пенсії.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18.06.2013 у справі №21-204а13.

Відтак, дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскількі спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

При вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, суддею застосовано положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п.36 рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п.30 рішення у справі "ОСОБА_2 проти України" від 30.08.2013, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п.24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/06 і №29465/04).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.165 КАС України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити Рівненському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Рівненської області у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, стягнення коштів.

Розяснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу невідкладно.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Щербаков В.В.