Справа № 807/1264/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1264/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І

при секретарі судового засідання Кречко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного центру радіотехнічного спостереження, Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 08 грудня 2017 року.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Західного центру радіотехнічного спостереження (далі відповідач 1), Національного центру управління та випробувань космічних засобів (далі відповідач 2), якою просить: визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди та зобов`язати Західний центр радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної військової служби в Збройних Силах України в розмірі 7034,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач проходить військову службу за контрактом з Міністерством оборони України в Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, на посаді інженера лабораторії збору та аналізу космічної обстановки. Строк безперервної військової служби позивача станом на 01 серпня 2017 року складає 25 календарних років. Діючим законодавством передбачено, що військовослужбовцям виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість безперервної військової служби залежно від строку служби. 28 серпня 2017 року позивач подав рапорт до Західного центру радіотехнічного спостереження з проханням виплатити йому винагороду за 25 років безперервної календарної військової служби. Однак, у виплаті винагороди йому було відмовлено. Дії відповідача щодо невиплати одноразової грошової винагороди вважає неправомірними та такими, що порушують конституційні права.

В судове засідання позивач не з`явився, проте, прохальною частиною позовної заяви просив розгляд справи провести без його участі, та у відповідності до ст. 122 КАС України розгляд справи проведено за відсутності представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач 1 письмове заперечення проти позову з належними доказами не подав, свого представника в судові засідання не направив, не повідомив суд про причини не прибуття, також ним не подавалась заява про розгляд справи за його відсутності, хоча належним чином повідомлявся про відкриття провадження у адміністративній справі, про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення судової кореспонденції відповідачу, відтак, судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача 1 про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи, та у відповідності до ст. 128 КАС України, справа розглянута за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Національним центром управління та випробувань космічних засобів подано до суду письмові заперечення проти позову згідно яких позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що НЦУВКЗ та його філії не мають підстав для виплати винагороди військовослужбовцям незважаючи на тривалість безперервної військової служби. Оскільки винагорода за тривалість безперервної військової служби визначена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (додаток №25 до Постанови) як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення військовослужбовців, яка працівникам ДКАУ не передбачена. У поданих запереченнях відповідач вказує, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців виплачується у розмірах, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, а порядок його виплати визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування. Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців відряджених до державних органів, установ і організацій, визначені постановою КМУ від 07.02.2001 №104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил,…, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ". При цьому абзацом 2 пункту 1 даної постанови Кабінету Міністрів України (зі змінами) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особам в державних органах, установах, організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців. Відсилаючись на наведену норму відповідач вказує, що відрядженим військовослужбовцям виплачуються у порядку і розмірах, визначених законодавством для військовослужбовців, тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років, тобто частина грошового забезпечення військовослужбовця, яка нараховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників Державного космічного агентства України, тобто нараховується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" та наказу Національного космічного агентства від 20 вересня 2005 р. № 228 "Про умови оплати праці працівників Національного центру управління та випробувань космічних засобів, представництв генерального замовника - Національного космічного агентства України ". Таким чином, ні постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298, ні наказом НКАУ від 20 вересня 2005 року № 228 виплата одноразової грошової винагороди за тривалість безперервної військової служби не передбачена. Відтак, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача 2 не з`явився, не повідомив суд про причини не прибуття, також ним не подавалась заява про розгляд справи за його відсутності, хоча належним чином повідомлявся про відкриття провадження у адміністративній справі, про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення судової кореспонденції відповідачу, відтак, судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача 2 про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи, та у відповідності до ст. 128 КАС України, справа розглянута за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Згідно статті 2 частини 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 19 частиною 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що майор ОСОБА_1 відряджений до Державного космічного агентства України для виконання програм оборонного (подвійного) призначення із залишенням на військовій службі наказом Міністра оборони України від 02.02.2007 року № 137 та проходить військову службу в Західному центрі радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України. Позивач перебуває на посаді інженера лабораторії збору та аналізу космічної обстановки, що підтверджується витягом із послужного списку.

Крім того, як вбачається із вказаного витягу із послужного списку, станом на 01.08.2017 року вислуга позивача складає 25 років.

28.08.2017 року позивач звернувся до Західного центру радіотехнічного спостереження із рапортом про виплату винагороди за 25 років безперервної служби.

Позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги, з посиланням на те, що чинне законодавство не передбачає виплати такої винагороди військовослужбовцям, які відряджені до державних органів, установ та організацій.

Відповідно до ч. 2 статті 16 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 року № 1934-XII, соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори, та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та інших нормативно-правових актів.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст. 1 Закону України № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. За військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, підприємствах, установах, організаціях, затверджується Президентом України.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 11.07.2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова № 1294), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Згідно додатку 25 до Постанови № 1294 військовослужбовцям виплачується, як один з додаткових видів грошового забезпечення, одноразова винагорода за тривалість військової служби залежно від тривалості безперервної календарної військової служби. Так, за 25 років служби виплачується 2 посадових окладів та 2 окладів за військовим званням.

Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260 затверджено Інструкцію "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі - Інструкція № 260). Так, відповідно до п. 1.1 Інструкції № 260 дана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно з п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Зокрема, у відповідності до п. 32.1 Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово, залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, виплачується винагорода в таких розмірах: за строк безперервної календарної військової служби 25 років - розмір винагороди складає 2 посадових оклади і 2 оклади за військовим званням. Винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачується за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників). У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Як вбачається з довідки відповідача від 31 січня 2017 року № 178 посадовий оклад позивача станом на 01.08.2017 року складає 3392,00 грн., а оклад за військовим званням 125,00 грн.

Відтак, виходячи з вищенаведеного та у відповідності до норм Постанови 1294 та Інструкції № 260, позивач має право на виплату грошової винагороди за 25 років безперервної військової служби у розмірі 7034,00 грн., а саме: 2 розміри посадового окладу та 2 оклади за військовим званням.

Крім того, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 року № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" зазначено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

З наведених правових норм вбачається, що для військовослужбовців передбачено право отримувати певні додаткові види грошового забезпечення, в тому числі і одноразову грошову допомогу за безперервну військову службу. Винятком з правила є виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовця.

Інших обмежень вказаною Постановою Кабінету Міністрів України не передбачено.

Відповідно до статті 2 частини 3 Закону України "Про оплату праці", до структури заробітної плати, зокрема, належать інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 233 частини 2 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином Закарпатський окружний адміністративний суд вважає, що спірна грошова винагорода передбачена законодавством про оплату праці, а відтак в силу статті 233 частини 2 КЗпП України звернення до суду з позовом з вимогою про стягнення такої винагороди не обмежуються строками звернення до суду.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби 25 років - 2 посадових окладів і 2 оклади за військовим званням і відповідач безпідставно відмовив у її виплаті.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності відмови у виплаті одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 , вимоги позову щодо визнання їх дій протиправними - відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши неправомірним рішення Західного центру радіотехнічного спостереження про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди та зобов`язання виплати такої у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Західного центру радіотехнічного спостереження, Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати неправомірним рішення Західного центру радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди.

3. Зобов`язати Західний центр радіотехнічного спостереження Національного центру управління та випробувань космічних засобів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної служби в Збройних Силах у розмірі 7034,00 грн. (сім тисяч тридцять чотири гривні).

4. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті