Справа № 346/3696/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року № 876/10111/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 об`єднаного УПФУ Івано-Франківської області, в якому (з врахуванням уточнення позовних вимог) просив: 1) визнати неправомірною відмову відповідача по нарахуванню і виплаті позивачу пенсії за віком; 2) зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.06.2015 року до 17.09.2016 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити в задоволенні позову.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.09.2017 року позовну заяву задоволено. Визнано неправомірною відмову ОСОБА_1 об'єднаного Управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року до 17 вересня 2016 року. Зобов'язано ОСОБА_1 об'єднане Управління Пенсійного фонду Івано-Франківської області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року до 17 вересня 2016 року.

З цією постановою суду першої інстанції від 15.09.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду протиправна, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що виплату пенсії за віком позивачу припинено з 01.04.2015 р. у звязку зі змінами до ст.47 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», внесеними відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 р.. Крім того, зазначає апелянт про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.99 КАС України. Також, апелянт не погоджується зі стягненням з нього судового збору.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 15.09.2017 року та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач із 10.07.1991 року працював на посаді судді Коломийського міського суду Івано-Франківської області, а із 15.02.2011 року на посаді судді апеляційного суду Івано-Франківської області (а.с. 21-25).

Із 02.10.2014 року позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.04.2015 року по 19.09.2016 року ОСОБА_1 ОУПФУ Івано-Франківської області призупинено виплату позивачу пенсії за віком на підставі змін до статті 47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року.

19.09.2016 року позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Івано-Франківської області, а із 20.09.2016 року ОСОБА_1 ОУПФУ Івано-Франківської області позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

У липні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому пенсії за віком за період з 01.06.2015 р. по 19.09.2016 року.

На вказане звернення відповідачем ОСОБА_1 ОУПФУ листом №160/К-15 від 04.08.2017 року повідомлено позивача про відмову у виплаті вищевказаної пенсії, оскільки підстави для такої виплати відсутні (а.с. 4-5).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні даного адміністративного позову, в тому числі питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, судом першої інстанції не враховано наступного.

Відповідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Крім цього, пунктом 9 ч.1 ст.155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом, являється обов'язком суду.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом 11.08.2017 року.

У заявленому позові позивач оспорює дії (відмову) відповідача щодо виплати йому пенсії за віком за період з 01 червня 2015 року до 17 вересня 2016 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пенсія являється щомісячним періодичним платежем. Тому позивач мав можливість знати про факт отримання чи неотримання своєї пенсії за віком у періоди коли така пенсія підлягала йому для нарахування та виплати.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивач дізнався і повинен був дізнатись про неотримання пенсії одразу після того, коли вона повинна була бути виплаченою, а отже з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Для реалізації цього права існував 6-ти місячний строк, згідно ст.99 КАС України.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до адміністративного суду із даним адміністративним позовом лише 11.08.2017 року, тому позивачем пропущено визначений ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами про нарахування і виплату пенсію за віком за весь період із 01.06.2015 року до 17.09.2016 року.

Підстав для визнання поважними причин пропуску такого строку позивачем не наведено і судом не отримано.

Вищевказаних обставин справи суд першої інстанції безпідставно не врахував.

Відповідно до ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, передбачених статтею 155 КАС України.

Отже, постанову суду першої інстанції від 15.09.2017 року, яка винесена з істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід скасувати, а позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: В.В. Святецький

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 11.12.2017 року