Справа № 826/15167/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Курс К» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Курс К» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Курс К» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.04.2015 року №2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, заперечення представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі направлення від 22.12.2014 року №3077/26-55-22-02 податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Курс К», за результатами якої складено акт від 16.01.2015 року №32/26552202/33402342 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Курс К» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Брокбудкепітал», податковий номер 37450960, та з ТОВ «Компанія «Омега люкс», податковий номер 38569822, за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року».

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Курс К» пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 330 984,00 грн.

На підставі акта перевірки 16.01.2015 року №32/26552202/33402342 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.02.2015 року:

№2, яким Позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 16 851,00 грн;

№2, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 430 581,00 грн.

19.02.2015 року Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями подав скаргу до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Головним управління Державної фіскальної служби у місті Києві, рішенням про результати розгляду первинної скарги від 17.04.2015 року №6559/10/26-15-10-05-35, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 09.02.2015 року №2; скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 09.02.2015 року №2, в частині основного платежу в сумі 16 851,00 грн, а в іншій частині залишено без змін; скаргу директора ТОВ «Курс К» Архипова В.С. від 19.02.2015 року б/н (вх. від 19.02.2015 року №4536/10) - частково задоволено.

При цьому, Відповідачем на підставі акта перевірки від 16.01.2015 року №32/26552202/33402342 та рішення про результати розгляду первинної скарги від 17.04.2015 року №6559/10/26-15-10-05-35 винесено податкове повідомлення-рішення від 21.04.2015 року №2, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 413 730,00 грн, в тому числі: 330 984,00 грн - сума основного зобов'язання; 82 746,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Так, пунктом 185.1 статті 185 Кодексу визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Кодексу база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Кодексу.

За приписами пункту 198.1 статті 198 Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з положеннями пункту 198.6 статті 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість. Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за №168/704, відповідно до якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

За приписами статті 1 Закону №996-XIV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Наведена правова норма дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст.1 Закону №996-ХIV).

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають; відображенню; в бухгалтерському обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону №996-ХIV).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2014 року між ТОВ «Курс К» (замовник) та ТОВ «Брокбудкепітал» (виконавець) укладено договір №140514 (далі - договір №140514), за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується відповідно до умов цього договору власними та залученими силами і засобами, з постачанням будівельних матеріалів, у строки, визначені замовником, почати та виконувати ремонт приміщень корпусу №8 після їх звільнення від орендарів, по потребі, під час експлуатації.

Відповідно до пункту 2 вказаного договору замовник зобов'язується: передати виконавцю документацію, необхідну для виконання робіт або перелік цих робіт, за три дні до початку робіт; забезпечити виконавця за свій рахунок майданчиками для здійснення ремонтних робіт, приміщення для виконроба, перевдягнення робітників, складування будматеріалів; призначити на будівельний об'єкт відповідно особу, уповноважену від імені замовника приймати рішення по питаннях, які виникають в процесі виконання робіт, підтверджувати підписом виконавчу документацію або затверджувати перелік робіт що потребують виконання, вести приймання виконаних робіт; давати письмове розпорядження на виконання ремонтно-будівельних робіт, які не включені і не враховані в договірну ціну; належним чином оформлювати та пред'являти замовнику для підпису акти приймання виконаних робіт за договором.

На підтвердження виконання умов договору №140514, Позивачем надано копії документів, а саме: локальний кошторис на будівельні роботи, договірні ціни, підсумкові відомості ресурсів, акти приймання виконаних робіт, податкові накладні, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, платіжні доручення.

Водночас, товариством не надано таких документів, як проектна документація, письмове розпорядження на виконання ремонтно-будівельних робіт, наказ на призначення відповідальної особи на об'єкті будівництва, які передбачені пп. 2.2, 2.4, 2.7 договору №140514.

Крім того, Позивачем не надано доказів наявності в останнього на праві приватної власності чи іншого користування приміщення корпусу №8 за адресою: м.Київ, вул.Бориспільська, 9.; місцезнаходження цього приміщення безпосередньо у договорі не зазначено.

Також, не надано специфікації, тому не можливо встановити хто був підрядником чи субпідрядником капітального ремонту приміщення корпусу №8 за адресою: м.Київ, вул.Бориспільська, 9 та відсутні докази закупки матеріалів, сертифікатів якості таких матеріалів.

Таким чином, наведене спростовує факт постачання ТОВ «Брокбудкепітал» послуг у обсягах, відображених у актах виконаних робіт та податкових накладних, також, не підтверджено первинними документами в частині дійсності їх оформлення, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних наслідків.

Між ТОВ «Курс К» (замовник) та ТОВ «Компанія «Омега люкс» (виконавець) укладено ряд договорів про надання послуг, відповідно до умовах яких замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги: за договором від 04.06.2014 року №40614-1, по проектуванню, монтажу та налагоджуванні системи охоронної сигналізації; за договором від 08.06.2014 року №0714-1, проектування та монтажу систем СКС, передачі даних, телефонії, охоронної сигналізації, контролю доступу; за договором від 21.03.2014 року №21-03/14-5, по проведенню діагностики, ремонту і перевірці робочих місць на виробничих ділянках; за договором від 23.05.2014 року №23-05/14-4, по створенню і налагодженню робочих місць і участі у проведенні вимірювань параметрів апаратури зближення і стикування 17Р64-03 і 17Р65; за договором від 29.07.2014 року №29-07/14-9, з підготовки методичних матеріалів «Аналіз методик статистичної обробки даних про відмови та несправності апаратури спеціального призначення при продовженні строку експлуатації»; за договором від 29.07.2014 року №29-07/14-08, з розробки електронного журналу; за договором від 10.07.2014 року №0714-3 визначення технічних характеристик і режимів роботи системи зближення і стиковки ССС.

На підтвердження виконаних контрагентом робіт, визначених вказаними договорами надано: специфікації; акти виконаних робіт; податкові накладні; платіжні доручення; технічні звітів; методичні матеріали; робочі проекти.

Колегія суддів звертає увагу на те, що надані матеріали, а саме, технічні звіти та робочі проекти, не дають можливості ідентифікувати їх виконавця, а тому вказані докази не можуть свідчити про належне виконання ТОВ «Компанія «Омега люкс» умов договорів.

Окрім того, із актів виконаних робіт вбачається, що вартість виконаних звітів та проектів становить від 105 000,00 грн до 417 960,00 грн, проте Позивачем не надано пояснень щодо розумності таких цін та яким чином вони формувались.

Також, Позивачем не надано доказів які б містили перелік робіт, що замовляє замовник ТОВ «Курс К» у виконавця ТОВ «Компанія «Омега люкс».

Згідно з ІС «Податковий блок» в звіті про фінансови1 стан станом на 31.12.2013 року, який наданий ТОВ «Компанія «Омега люкс» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві основні засоби у підприємства обліковуються на суму 90 000,00 грн, а на підприємстві працює 0 осіб, що свідчить про відсутність реальності господарських операцій та руху коштів.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася, визначення податкового кредиту є безпідставним і податок на додану вартість не підлягає відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у Позивача податкових накладних, а також доказів сплати контрагенту вартості товару з податком на додану вартість.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первинні документи щодо господарських операцій між Позивачем та контрагентами не підтверджують реальність таких господарських операцій та фактичне придбання товару.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідачем правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції та прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.04.2015 року №2.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Курс К» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 07 грудня 2017 року.