Справа № 814/1963/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 грудня 2017 року Справа № 814/1963/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доДепартаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправним та скасування рішення від 05.09.2017 р. № 36910685, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.09.2017 р. № 36910685 та зобов'язання зареєструвати за позивачем право власності на гараж АДРЕСА_2

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подано відповідачу всі встановлені законодавством документи, відтак рішення про відмову у державній реєстрації є протиправним.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких вказано, що під час вчинення реєстраційних дій виявлено наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. Рішенням суду, на яке посилається позивач, за ним не визнано право власності на гараж, а лише визнано укладеною угоду купівлі-продажу.

За клопотанням представників сторін справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов не належить задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач є членом автогаражного кооперативу "Мотор".

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2004 р. по справі № 2-1063/2004 визнано угоду купівлі-продажу гаража № НОМЕР_1, що знаходиться в автогаражному кооперативі "Мотор", укладеною 01.02.2004 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі вказаного рішення позивач звернувся до відповідача з заявою про державну реєстрацію права власності на гараж.

Рішенням від 05.09.2017 р. № 36910685 відповідач відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень через наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Серед поданого переліку документів, що не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно, не виявлено документа, що підтверджує перехід права власності.

Так, позивачем подано державному реєстратору договір купівлі-продажу від 18.11.2000 р. № 303, зареєстрований товарною біржою "РіКо-Альянс", за умовами якого ОСОБА_2 купив у ОСОБА_3 гараж з підвалом № НОМЕР_1, розташований в автогаражному кооперативі "Мотор". Даний договір зареєстровано комунальним підприємством "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" і власником зазначено ОСОБА_2, що підтверджено також довідкою БТІ від 19.05.2015 р. Натомість згідно довідки автогаражного кооперативу "Мотор" власником гаражу є позивач і технічний паспорт, виготовлений БТІ станом на 19.05.2015 р., власником вказує також позивача.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1666) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

У відповідності до ст. 11 Закону № 1666 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Пунктом 81 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

У свою чергу, згідно п. 41-42 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, обов'язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Пункт 1 ч. 3 ст. 10 Закону № 1666 зобов'язує державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень є наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1666).

Як встановив державний реєстратор та підтверджено матеріалами справи, у документах, наданих позивачем для проведення реєстрації права власності на гараж, наявні розбіжності щодо власника. Крім того, суд погоджується з відповідачем щодо того, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2004 р. лише визнано укладеною угоду купівлі-продажу гаража, однак позивач не вчинив дії щодо подальшої реєстрації майна за собою за нормами законодавства, що діяло на той час.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1666 та Порядком № 1127. З огляду на викладене, позовні вимоги не належить задовольнити.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська