Справа № 826/9459/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9459/17 Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа Н.Г. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправним та скасування висновку, наказу, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправним та скасувати висновок Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві, про те, що позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №162 о/с від 24 лютого 2016 року, в частині звільнення позивача зі служби в поліції;

поновити позивача на службі в Національній поліції;

зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2016 року по день винесення рішення по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та враховуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, висновком Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13 січня 2016 року, встановлено, що позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №162 о/с від 24 лютого 2016 року позивача звільнено зі служби в Національній поліції через службову невідповідність.

До суду першої інстанції з даним адміністративним позовом позивач звернувся 27 липня 2017 року.

Сторонами не заперечується, що суть даного спору полягає у захисті прав, свобод та інтересів у випадку звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом строк звернення до адміністративного суду обраховується з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, про порушення своїх прав позивач дізнався 01 березня 2016 року, а саме під час отримання, крім іншого, витягу з наказу про звільнення, трудової книжки.

Таким чином, починаючи з 01 березня 2016 року позивач був обізнаний про звільнення зі служби у Національній поліції.

Обґрунтовуючи причини пропуску встановленого строку, позивач зазначає, що дізнався про протиправність проведення атестування та звільнення, про можливість поновлення на посаді за рішенням суду, внаслідок розгляду аналогічного позову судом за позовом його колеги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду повинні бути поважними, тобто такими, що не залежать від волі та дій сторони.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що норми ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють початок відліку строку звернення до суду з фактом обізнаності позивача з наявністю порушення його прав, свобод та законних інтересів, а не з фактом усвідомлення протиправності оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції не встановив обставин, які можуть бути визнанні поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону про визнання протиправним та скасування висновку, наказу, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме: наявність суперечностей у тексті оскаржуваної ухвали щодо порядку розгляду клопотання Головного управління Національної поліції у місті Києві про залишення позову без розгляду, таке питання вирішено до розгляду спору по суті про що постановлено ухвалу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Тобто залишення позовної заяви без розгляду до розгляду справи по суті відповідає вимогам процесуального законодавства України.

Більш того, ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд постановлює ухвалу.

У силу положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач просив розглядати справу без його участі, зважаючи на що суд першої інстанції перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права у частині порядку розгляду клопотання Головного управління Національної поліції у місті Києві про залишення позовної заяви без розгляду.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, 199, 200, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України у порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.12.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма