Справа № 806/3081/17
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м.Житомир справа № 806/3081/17

категорія 3.6

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди, зобов'язанння вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради про пониження йому групи інвалідності з І на ІІ;

- визнати незаконним та скасувати рішення Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради від 22.08.2017, яким встановлено йому 2 групу інвалідності від загального захворювання безтерміново, що зазначено в акті огляду № 1596/16 та довідці до огляду МСЕК серія 12 ААА № 863129;

- стягнути на його користь заподіяну відповідачем моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;

- зобов'язати відповідача відновити його права на отримання І групи інвалідності від загального захворювання, безтерміново, що зазначено в акту огляду МСЕК № 725/6 та довідці до огляду МСЕК серія ЖИА № 074556 від 31.03.2008;

- зобов'язати відповідача направити до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку до акту огляду МСЕК серії ЖИА № 074556 від 31.03.2008 для нарахування позивачу пенсії, як інваліду І групи загального захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що повне медичне обстеження йому було проведено у 2008 році, в результаті якого встановлено І групу інвалідності, безтерміново. Стверджує, що 22.08.2017 за направленням ЛКК Андрушівської ЦРЛ звернувся до відповідача для затвердження потреби у засобах реабілітації. Медичного обстеження не проходив та документів на зміну групи інвалідності не подавав. На думку позивача, підстави для зміни групи інвалідності з І на ІІ відсутні. Вважає рішення відповідача від 22.08.2017 про встановлення йому ІІ групи інвалідності прийняте з порушенням процедури проведення медико-соціальної експертизи, за відсутності законних підстав та необхідних документів. Крім того, зазначив, що таким діями відповідача йому спричинено моральну шкоду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 3.-4. Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Згідно п.6. Положення № 1317 висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації інваліда, обов'язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває інвалід, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

У відповідності до п.9 Положення № 1317 комісії мають бланк установленого МОЗ зразка, штамп і печатку.

Статтею 6 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року N 875-XII (далі Закон N 875-XII) передбачено, що громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його інвалідом.

Аналогічні положення містить і п.25. Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого зазначеною постановою Кабінету ОСОБА_3 України (далі Положення), згідно якого рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 18 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, аналіз наведених приписів Положення про медико-соціальну експертизу дозволяє віднести Житомирський обласний центр медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради до суб'єкта владних повноважень, чиї рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені в судовому порядку за правилами адміністративного судочинства.

З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні справи огляду МСЕК № 581 встановлено, що 14 березня 2005 ОСОБА_1 було встановлено І групу інвалідності на строк до 1 квітня 2008 року та вказано дату чергового переогляду - 14 березня 2008 року (а.с.47).

В 2008 році ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням центру медико-соціальної експертизи в результаті повторного огляду встановлено І групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності загальне захворювання, дата чергового переогляду відсутня. Даний факт підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 725/6 серії ЖИА № 074556 від 31.03.2008 та не заперечується сторонами (а.с.14). Як свідчить висновок даної довідки позивач потребує постійного стороннього догляду.

21.08.2017 комісією ЛКК Андрушівської районної лікарні позивача направлено на МСЕК, підставою зазначено - Програма реабілітації та рекомендації щодо ортопедичного взуття (а.с. 24-25).

22.08.2017 Житомирською міською МСЕК № 2 проведено вивчення медичної справи ОСОБА_1, вказаного направлення та виписки із його медичної картки Андрушівської ЦРЛ з метою визначення та корекції індивідуальної програми реабілітації інваліда.

На підставі експертного огляду ОСОБА_1 та вивченої документації комісією Житомирської міської МСЕК № 2 22.08.2017 прийнято акт № 1596/16 яким позивачу безтерміново встановлено ІІ (ОРА) групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання. У висновку акту зазначено, що ОСОБА_1 оглянутий комісією спільно з головним експертом. Розглянуто питання про групу інвалідності, так як у хворого перша група встановлена без підгрупи. Наявна патологія опорно-рухового апарату, ступінь функціональних порушень, що обмежує життєдіяльність і здатність до пересування 1-2 ст., самообслуговування 1-2 ст., дає підставу визнати інвалідом ІІ групи безтерміново згідно наказу МОЗ № 561 від 05.09.2011, постанови КМУ № 1317 від 03.12.2009 (а.с.30-33).

В той же день (22.08.2017) відповідачем затверджено індивідуальну програму реабілітації інваліда ОСОБА_1 за № 1725 (а.с.28).

На підставі акту № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017 відповідачем видано довідку від 22.08.2017 серія 12 ААА № 863129, яку позивач відмовився отримувати у зв'язку з незгодою з рішенням МСЕК (а.с.29).

Не погоджуючись із рішенням комісії Житомирської міської МСЕК № 2 від 22.08.2017 та вважаючи його протиправним, вказуючи, що оскаржуване рішення створює перешкоди у реалізації своїх прав та законних інтересів, позивач звернувся з позовом до суду.

Приписами ст.1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 6 жовтня 2005 року N 2961-IV , із змінами і доповненнями (далі Закон N 2961-IV) визначено, що медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відповідно до ст.3 Закону N 875-XII встановлено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Механізм встановлення груп інвалідності регулює Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.2011 N 561 (далі Інструкція № 561).

Згідно з пунктом 1.10. Інструкції N 561 при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об'єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я (п.17 Положення № 1317).

Відповідно до п.2.5. вказаної Інструкції повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Приписами п.22 Положення визначено, повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності або за рішенням суду.

В судовому засіданні позивач пояснив, що 22 серпня 2017 року він звернувся до відповідача за направленням на МСЕК Андрушівської ЦРЛ від 21 серпня 2017 року для затвердження потреби у засобах реабілітації, а саме ортопедичного взуття, інших питань перед відповідачем він не ініціював. Натомість відповідачем йому було встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново та складено Індивідуальну програму реабілітації інваліда. 22 серпня 2017 року він не проходив жодного медичного обстеження, ніяких документів на зміну групи інвалідності він не подавав, рішення про надання йому І групи інвалідності безтерміново не скасоване і є чинним.

З метою затвердження потреб у засобах реабілітації за направленням ЛКК Андрушівської ЦРЛ позивача було оглянуто на міській МСЕК № 2 та складено акт № 1596/16 від 22.08.2017.

За результатами огляду комісією МСЕК встановлено 2 групу інвалідності від загального захворювання, безтерміново. Таке рішення комісії вмотивоване відсутністю у позивача ступеня обмеження життєдіяльності, визначеного для встановлення І групи інвалідності.

Як видно з матеріалів справи, з метою повного та всебічного встановлення усіх обставин, які мають істотне значення для вирішення спору по суді, судом в судовому засіданні допитано свідків.

Відповідно до наданих показань свідків лікаря-невролога ОСОБА_4, лікаря-терапевта ОСОБА_5, лікаря-хірурга ОСОБА_6, які є членами МСЕК, судом встановлено, що позивач з'явився на огляд 22.08.2017 без милиць або палиці, без сторонньої допомоги або допоміжних для пересування засобів. Після проведення повного медичного огляду хворого та вивчення матеріалів його медичної справи комісією прийнято рішення, що є підстави для встановлення йому ІІ групи інвалідності безтерміново.

Свідок ОСОБА_4, яка є також головою МСЕК показала, що ОСОБА_1 звернувся 22.08.2017 з направленням форми № 088/0 для визначення та корекції індивідуальної програми реабілітації інваліда. І групу інвалідності безтерміново ОСОБА_1 було встановлено у 2008 році відповідно до вимог Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 07.04.2004 N 183 без встановлення підгрупи. На даний час інвалідність встановлюється на підставі Інструкції № 561, яка передбачає, що I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров'я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді. На підставі вказаних змін в законодавстві ОСОБА_1 було оглянуто членами МСЕК для визначення підгрупи А чи Б І групи. Після огляду позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності, оскільки загальний стан здоров'я ОСОБА_1 не відповідає критеріям встановлення І групи інвалідності. За останні 3 роки позивач за медичною допомогою не звертався, стаціонарно не лікувався.

Крім того, свідок ОСОБА_4 показала, що направлення на МСЕК ОСОБА_1 форми № 088/0 від 21.08.2017 є заявою інваліда в розумінні п.22. Положення і розцінюється комісією як самозвернення інваліда для повторного огляду раніше зазначеного строку. Враховуючи, що ОСОБА_1 прибув на МСЕК з Андрушівського району було прийнято рішення про проведення огляду комісією в цей самий день, про що складено акт № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017 та індивідуальну програму реабілітації інваліда від 22.08.2017.

Свідок ОСОБА_7, що працює реєстратором в міській МСЕК № 2, показала, що 22.08.2017 проходило засідання МСЕК, коли прийшов позивач вона його зареєструвала і знайшла медичну справу. Після огляду комісією ОСОБА_1 від отримання довідки про встановлення ІІ групи інвалідності відмовився.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що 22.08.2017 він лише частково був оглянутий лікарем-терапевтом ОСОБА_8 Категорично заперечив, що лікар-невролог ОСОБА_4 та лікар-хірург ОСОБА_6 проводили йому медичний огляд. Дані медичного обстеження записані лікарями в акті № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017 не відповідають дійсності.

Аналізуючи норми вказаних законодавчих актів, суд зазначає, що рішення МСЕК про зміну групи інвалідності у разі настання змін у стані здоров'я приймається після повного медичного обстеження особи закладом охорони здоров'я на підставі заяви про проведення повторного огляду або рішення суду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно, всупереч п.22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності було встановлено ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності безтерміново.

Оскільки судом встановлено, що позивач або інші заінтересовані особи в порядку п.22 Положення не звертались до відповідача із заявою про проведення повторного огляду інваліда. Рішення суду про повторний огляд ОСОБА_1 також не приймалось.

Суд звертає увагу, що 31 березня 2008 року позивачу було встановлено І групу інвалідності безтерміново, без зазначення дати чергового переогляду (а.с.14).

При цьому в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України до матеріалів справи відповідачем не надано будь яких доказів на підтвердження правових підстав проведення огляду ОСОБА_1 з метою встановлення групи інвалідності та доказів правомірності оскаржуваного рішення та доказів на спростування доводів позивача щодо протиправності своїх рішень.

Також необхідно зазначити, що п.10 Положення № 1317 передбачено, що до складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Проте, як свідчить акт № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017 (а.с.30-33) спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог в складі комісії відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку щодо неправомірності дій Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради, які полягають у складенні акту № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017, а тому таке рішення про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності безтерміново є протиправним і підлягає скасуванню.

Крім того, слід зазначити, що згідно з п.2, 4-5 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 23.05.2007 № 757, індивідуальна програма реабілітації інваліда (далі - індивідуальна програма) - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда та дитини-інваліда. Розробляється медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) за зареєстрованим місцем проживання або лікування інвалідів.

Індивідуальна програма розробляється протягом одного місяця з дня звернення інваліда до МСЕК.

З матеріалів справи видно, що відповідачем в порушення даної норми 22.08.2017 складено індивідуальну програму реабілітації інваліда ОСОБА_1 за № 1725, тобто в день звернення позивача з направленням медичної установи для затвердження потреби у засобах реабілітації (а.с.28).

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 тис грн, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач вказав, що зазнав значного приниження при зверненні до відповідача, внаслідок його протиправних дій зазнав також моральних страждань. Після 22 серпня 2017 року у зв'язку з перенесеним стресом, у нього погіршилось самопочуття, він втратив сон, постійно знаходиться в стані тривоги, його нервозність негативно відображається на спілкуванні з членами сім'ї та в суспільстві. Зі зміною групи інвалідності йому змінено розмір виплат органами Пенсійного фонду.

Проте в обґрунтування вказаних вимог позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди та не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача відновити права позивача, визнавши за ним право на І групу інвалідності від загального захворювання безтерміново, що зазначено в акті огляду МСЕК № 725/6 та довідці до акту огляду МСЕК серії ЖИА № 074556 від 31.03.2008, суд зазначає наступне.

Приписами ст.8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Як видно зі змісту Рекомендації N R (80) 2 Комітету ОСОБА_3 Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача відновити права позивача, визнавши за ним право на отримання І групи інвалідності є формою втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Позовна вимога про зобов'язання відповідача направити до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку до акту огляду МСЕК серії ЖИА № 074556 від 31.03.2008 для нарахування йому пенсії, як інваліду І групи загального захворювання не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно п.24. Положення про медико-соціальну експертизу комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради. З цих підстав задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження відповідача.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Нормами ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення, отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання неправомірними дій Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради щодо складення акту № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017 та в частині визнання протиправним та скасування акту № 1596/16 огляду МСЕК Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради від 22.08.2017.

Керуючись статтями 41, 71, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради щодо складення акту № 1596/16 огляду МСЕК від 22.08.2017.

Визнати протиправним та скасувати акт № 1596/16 огляду МСЕК Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи Житомирської обласної ради від 22.08.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Панкеєва