Справа № 307/1443/17
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2017 р. м. Київ К/800/36759/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року

у справі № 307/1443/17

за позовом ОСОБА_1

до Тячівського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тячівського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 30 травня 2017 року серії АР №182420, винесену інспектором дорожнього нагляду Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Чонкою В.Ю.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2017 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30 травня 2017 року інспектором дорожнього нагляду Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Чонкою В.Ю. винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР №182420, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Підставою для прийняття оспорюваної постанови слугував факт того, що 25 травня 2017 року об 11 год. 50 хв., позивач, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI Matrix», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Тячів по вул. Кошути, здійснив стоянку на тротуарі менше 2 м для руху пішоходів, чим створив перешкоду для руху пішоходів, та порушив 15.10 «в» Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 222 КУпАП до повноважень органів Національної поліції належить розгляд справ і накладення адміністративних стягнень за вчинення адміністративних правопорушень передбачених у тому числі і статтею 126 КУпАП.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Наведене свідчить про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено лише у випадку наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Крім того, згідно частини першої статті 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Разом з тим, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, оспорювана постанова серії АР №182420, складена інспектором дорожнього нагляду Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Чонкою В.Ю. - 30 травня 2017 року, і відповідно, видана позивачу у приміщенні ГУ Нацполіції в Закарпатській області,. Відеозапису факту самого порушення ПДР з нагрудної відеокамери відповідача, останнім надано не було.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, та враховуючи, що відповідачем недоведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення підпункту 15.10 «в» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 122 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо винесення оспорюваної постанови від 30 травня 2017 року серії АР №182420.

Враховуючи приписи статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції рахує за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року скасувати, а постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2017 року залишити в силі.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф.Загородній

Судді М.М. Заїка

Я.Л. Іваненко