Справа № 807/919/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2017 рокум. Ужгород№ 807/919/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

сторони в судове засідання не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 402,81 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 402,81 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що станом на день звернення до суду із даним адміністративним позовом за відповідачем рахується заборгованість в сумі 402,81 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце проведення судового розгляду у засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, заперечень проти позовних вимог не подав.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, згідно з пунктом шостим частини другої статті 17 Закону 1058-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Прикінцевими положеннями названого Закону 1058-ІV до 01.01.2011 р. передбачалось, що страхові внески, що перераховуються до солідарної системи сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (400/97-ВР) для відповідних платників збору.

В умовах дії вказаного вище Закону 1058 об'єктом оподаткування для відповідача, коли він є страхувальником для його працівників, є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" (108/95-ВР), а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Частиною шостою статті 19 Закону № 1058 від 09.07.2003 року визначалось, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені сум. фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 01.01.2011 року встановлювалась у розмірах, що передбачались статтею 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Тобто, для платників збору, визначених п. 1-3 статті 1 цього Закону (а саме суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, юридичних та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників і отримують чистий прибуток) у спірному періоді передбачалась ставка у розмірі 32% від об'єкту оподаткування.

З дотриманням Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція 21-1) (зареєстрована в Мін'юсті за № 64/8663 від 16.01.04), відповідач самостійно обчислив та нарахував страхові внески за базові звітні періоди в розрахунках сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (звітності), що подавались ним до управління ПФУ в м. Ужгород.

У поданому відповідачем ОСОБА_3 суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за листопад 2004 року, донараховано суму 346,80 грн. страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування що підлягали сплаті за жовтень 2004 року.

У відповідності з частиною другою ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми страхових внесків своєчасно не сплачено страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків, або недоїмкою.

В рахунок сплати нарахованих внесків за вказаний вище період розрахунки з бюджетом ПФ проведено не в повному обсязі і станом на день звернення з цим позовом до суду недоїмка по вказаним платежам становить 385,47 грн., що підтверджується даними картки особового рахунку вказаного страхувальника.

Згідно з пунктом шостим частини другої статті 17 Закону 1058-ІУ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхувальники зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частиною 10 ст. 20 Закону № 1058 визначено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують нараховані страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідальність страхувальників за невиконання покладених на них обов'язків по вчасним розрахункам з Пенсійним фондом передбачалась статтею 106 Закону 1058. Згідно з частиною другою цієї статті, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачені частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю і сплати страхових внесків (далі - недоїмка) стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

За донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми несплату (п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону 1058).

За порушення, передбачене пунктом 4 част. 9 ст. 106 Закону 1058, управлінням Пенсійного фонду України в м. Ужгороді до боржника були застосовані фінансові санкції у вигляді стягнення суми штрафу у розмірі 17,34 грн., що підтверджується даними картки особового рахунку вказаного страхувальника (в додатку).

Частиною 13 ст. 106 Закону визначено, що суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення.

Відповідно до п. 8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі Інструкція), якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків, борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені, орган Пенсійного фонду надсилає вимогу про сплату боргу.

На підставі вищенаведеної норми, управлінням сформовано Вимогу про сплату боргу № Ф1454у від 24.05.2011 року (копія в додатку), в яку було включено заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 385,47 грн. та штрафів в сумі 17,34 грн. Таким чином, загальна заборгованість по вказаним платежам складає 402,81 грн.

Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді, керуючись пунктом 8.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Мін'юсті 16.01.04 р. за № 64/8663, вживало заходи досудового врегулювання спору, в тому числі шляхом направлення виконавчих документів спочатку страхувальнику, а потім і до органів ДВС для подальшого примусового виконання, однак, як вже відмічалось, суми заборгованості до Пенсійного фонду є досі непогашеною.

Ненадходження обов'язкових страхових внесків до бюджету Пенсійного фонду перешкоджає виконанню одного з основних завдань Фонду - забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для повного та своєчасного фінансування виплати пенсій.

Відповідно до вимог частини п'ятнадцятої ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Відповідна норма є чинною на день звернення до суду з даним позовом.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та наказу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05 січня 2016 року № 3 «Про затвердження голів комісій з припинення юридичних осіб» проведено реорганізацію шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області й управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області та утворення Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем станом на день розгляду даної адміністративної справи не надано суду доказів про сплату вказаної заборгованості в добровільному порядку та не надано письмових заперечень, які б спростовували доводи позивача, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, заявленими відповідно до чинного законодавства і такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 104-107, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 402,81 грн., - задовольнити повністю.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, вул.Університетська, 10, код ЄДРПОУ - НОМЕР_1) на користь Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та застосованих до нього фінансових санкцій в загальній сумі 402, 81 грн. (чотириста дві гривні вісімдесят одна копійка).

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_4