Справа № 821/778/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/778/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Генічеський механічний завод" - Кравченка С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Каховської міської ради Франовської Ірини Василівни, за участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Генічеський механічний завод", управління економічного розвитку, інфраструктури та архівної справи Генічеської районної державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач звернулась до суду з адміністративними позовом до відповідача, в якому просила скасувати рішення (з відкриттям розділу) державного реєстратора прав на нерухоме майно Каховської міської ради Франовської Ірини Василівни від 21 грудня 2016 року з індексним номером 33068592 про державну реєстрацію права власності на об`єкт, що утворився внаслідок виділу частки з об`єкта нерухомого майна.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 23 грудня 2016 позивачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав частину нерухомого майна (споруду № 11 котельні літ. О), яка відповідає 3/125 частці у праві власності на нежитлові будівлі, що розташовані в м. Генічеськ, вул. Центральна (до перейменування Леніна) 33. Право власності зареєстровано за рішенням державного реєстратора з індексним номером 33302038 від 30 грудня 2016. Надалі позивачу з інформаційної довідки за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 стало відомо, що розділ права власності відкрито за рішенням державного реєстратора з індексним номером 33068592 від 21 грудня 2016 (з відкриттям розділу) на об'єкт, що утворився внаслідок виділу частки з іншого об'єкту нерухомого майна. Позивач зазначив, що первинний об'єкт (розділ НОМЕР_1), з якого відбувався виділ частки, перебуває в спільній частковій власності, реєстрація права власності з відкриттям розділу після виділення з нього частки одним зі співвласників, здійснюється реєстратором на підставі договору або рішенням суду про виділ частки із спільного майна з одночасним наданням заявником рішення органу місцевого самоврядування про привласнення новоутвореному об'єкту адреси. Позивач вважає, що недотримання норм законодавства відповідачем призвело до порушення прав позивача та існування в Державному реєстрі речових прав розділів на самостійні об'єкти нерухомого майна під одним адресом.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу № УМС -Х-31/5 від 31.05.2016 р. укладеного на товарній біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" між ВАТ Генічеський машинобудівний завод" та ОСОБА_3 остання купила трубу котельні (Лит. 11), що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Леніна, 33.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 16 вересня 2016 року до договору купівлі - продажу № УМС -Х-31/5 від 31.05.2016 р., внесено зміни до вищевказаного договору, а саме: "п. 1.1, виклавши його у наступній редакції: продавець передає у власність 3/125 частки нежитлових будівель (згідно рахунку ідеальних часток складеного ПП "Сокіл", що знаходяться за адресою: м. Генічеськ, вул. Центральна (колишня Леніна) 33, Генічеський район, Херсонська область, а покупець приймає його і сплачує за нього вартість, встановлену в ході цільового аукціону 31 травня 2016 року. Предметом цього договору є 3/125 частки нежитлових будівель ".

21 грудня 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області, відкрито розділ № НОМЕР_1 та зареєстровано право власності як "1/1" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі - за адресою: м. Генічеськ, вул. Центральна, будинок 33, за заявою № 20203698, заявником якої є ТОВ "Генічеський механічний завод" (уповноважена особа - Сокольський Сергій Васильович) в результаті виділу його з розділу 1 1.

23 грудня 2016 р. державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області зареєстровано право власності, а саме 3/125 часток об'єкта нерухомого майна власника ОСОБА_3 в розділі № НОМЕР_1, відкритому державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області за наслідками реєстраційних дій за договором купівлі продажу № УМС-Х-31/5, виданого 31.05.2016 Товарною біржею "Українська Міжрегіональна Спеціалізована" та додаткової угоди № 1 від 16.09.2016, укладеної між ВАТ "Генічеський машинобудівний завод" та представником покупця.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що є безпідставними посилання позивача на порушення його прав, оскільки спірне рішення не стосуються його безпосередньо, у зв`язку з чим право на оскарження дій щодо прийняття оскаржуваного рішення вчиненого реєстратором у позивача відсутнє. Крім того, задоволення позовних вимог можуть спричинити порушення прав третіх осіб, які жодним чином не можуть відповідати за дії або бездіяльність державного реєстратора. Позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, а належним способом захисту прав позивача, на думку суду, є звернення до відповідного державного реєстратора про вчинення дій щодо належного оформлення права власності на майно. Таким чином, дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (далі - Порядок №868), а також Цивільним кодексом України.

Згідно з ст.ст.2, 3, 4 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини.

Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності: 1) право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Пунктами 1-3 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) встановлено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

Частинами 1, 2 статті 18 Закону України №1952-IV (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктами 6,7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.

Державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис. Така заява долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно п. 54 Порядку, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів, або об'єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об'єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об'єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об'єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його поділу або об'єднання (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (крім випадків, коли об'єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об'єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об'єднання таких об'єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивачем купувалась частина нерухомого майна, що раніше належала ВАТ «Генічеський машинобудівний завод» (труба № 11 котельні літ. О), яка є спорудою, а відомості щодо неї на момент купівлі та реєстрації існували в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, де в описі об`єкта вказана наявність у ВАТ «Генічеський машинобудівний завод» споруд № 1-17.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2016 року відповідачем відкрито розділ № НОМЕР_1 та зареєстровано право власності як "1/1" на об'єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі - за адресою: м. Генічеськ, вул. Центральна, будинок 33, за заявою № 20203698, заявником якої є ТОВ "Генічеський механічний завод" в результаті виділу його з розділу НОМЕР_1.

23 грудня 2016 р. державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області зареєстровано право власності, а саме: 3/125 часток об'єкта нерухомого майна власника ОСОБА_3 в розділі № НОМЕР_1, відкритому відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2016 року проведено цільовий аукціон з продажу активів, що виставляє на продаж Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області. Власник активів - ВАТ "Генічеській машинобудівний завод", лот №1 - труба котельні (лит. 11).

Труба котельні (лит. 11), як на дату проведення аукціону та до 23.12.2016 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не існувала. При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним НОМЕР_1 об'єкта нерухомого майна, у якості складової частини цього об'єкта, наявні котельна (лит. О) та котельна (лит. И).

Самі котельні складових частин не мають, 31.05.2016 року на аукціон вказані котельні не виставлялись.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 361 ЦК України співвласнику надано право самостійно розпорядитися лише своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Крім того, суд зазначає, що за адресою м. Генічеськ, вул. Леніна, 33 є інші об'єкти нерухомого майна, зокрема реєстраційний НОМЕР_1 - нежитлові будівлі. В реєстраційному НОМЕР_1 нерухомого майна право власності позивача не зазначено. При цьому, державним реєстратором виконавчого комітету Генічеської міської ради Херсонської області здійснено запис нерухомого майна з реєстраційним НОМЕР_1.

Колегія суддів зазначає, що право на судовий захист, гарантоване Конституцією України (ст. 55), закріплене статтею 6 КАС України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звертаючись до суду позивач не зазначає, яким чином порушено його права.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

Таким чином, є безпідставними посилання апелянта на порушення її прав, оскільки спірне рішення не стосується її безпосередньо.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог можуть спричинити порушення прав третіх осіб, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з тим, що судове рішення ухвалено не на користь сторони - позивача, клопотання про розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик