Справа № 296/3409/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА
іменем України

"05" грудня 2017 р. Справа № 296/3409/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Мацького Є.М.
Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "02" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 07 листопада 2016 року, внаслідок поранення контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 року № 30;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 07.11.2016 року, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, з урахуванням того, що ним подано до заяви до Житомирського ОМВК від 17.112016 року повний перелік документів передбачений законодавством, що підтверджують його право на отримання одноразової грошової допомоги та свідчать про причину та обставини отриманих ним поранень, контузії, захворювань.
Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.08.2017 року позов задоволено.
Визнано визнати протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 07 листопада 2016 року, внаслідок поранення контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 року № 30.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 07.11.2016 року, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, з урахуванням того, що ним подано до заяви до Житомирського ОМВК від 17.112016 року повний перелік документів передбачений законодавством, що підтверджують його право на отримання одноразової грошової допомоги та свідчать про причину та обставини отриманих ним поранень, контузії, захворювань.
Зобов`язано Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення, протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання постановою законної сили.
Стягнуто з Міністерства оборони України до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що пунктом "б" ч.1 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції з 01.01.2014) встановлено розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи - 200-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, а також зазначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону № 5040-VI встановлено, що цей Закон набирає чинності з 01 січня 2014 року.
Таким чином вказаними положеннями Закону № 5040-VI встановлено дату, з якого він набирає чинності. Разом з тим, Законом № 5040-VI не визначено випадки застосування його положень шляхом зворотної дії в часі при врегулюванні відносин, які виникли до набрання ним чинності, а саме до 01 січня 2014 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів встановила наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України в період з 13.10.1986 року по 20.10.1988 рік. В період з 08.05.1987 року по 06.08.1988 рік проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях під час яких отримав поранення.
Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 26.09.2011 року № 1651 встановлено, що множинні осколочні поранення голови, правої ноги та рук, ЗЧМТ у позивача як колишнього військовослужбовця підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро СМЕ № 820/Ж від 21.09.20011 року та які у подальшому призвели до розвитку захворювань: Дисциркулярної енцефалопатії ІІ ст. з цефалгічний та астено-невротичним синдромами (а.с.20).
29.11.2011 року Житомирською обласною МСЕК № 2 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, з 25.11.2011 року, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
09.11.2016 року Житомирською обласною МСЕК № 2 позивачу було встановлено другу групу інвалідності, з 07.11.2016 року, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
11.11.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира ОСОБА_1 встановлено статус інваліда війни другої групи.
Як інвалід ІІ групи він набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату встановлення інвалідності, а саме 07.11.2016 року.
17.11.2016 року позивачем до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат та Житомирський обласний військовий комісаріат була подана заява про виплату йому одноразової грошової допомоги, однак рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби позивачу відмовлено в призначення одноразової допомоги, як особі звільненій з військової служби та інвалідність якій встановлено до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року № 3597-ІУ "Про загальний військовий обов`язок і військову службу".
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду зі їх захистом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дія Порядку № 975 безумовно поширюється на позивача, оскільки вона набрала чинності 24.01.2014 року, інвалідність же 2 групи була встановлена позивачу з 11.11.2016 року.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 4 липня 2012 року № 5040-VI (далі Закон № 5040-VI), постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Порядок № 975), постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 "Про затвердження Порядку та умова призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" (далі - Постанова № 499), постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про затвердження Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393).
Згідно із ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011- ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується:
1) військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;
200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;
150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Статтею 16-4 Закону, визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Отже, з аналізу правових норм вбачається, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги по ІІ групі інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло з моменту встановлення інвалідності - 07.11.2016 року.
Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано відповідачем, 25.11.2011 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, проте одноразова грошова допомога йому не виплачувалась.
Враховуючи те, що з 07.11.2016 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності, суд правильно зазначив, що норми Порядку № 975 поширюються на спірні правовідносини, оскільки вони набрали чинності з 24.01.2014 року, тобто до дати встановлення позивачу іншої групи інвалідності.
Аналогічна позиція була викладена у рішенні ВАСУ від 30.05.2016 року №К/800/11300/16.

Крім того, представник відповідача просив врахувати при винесенні судового рішення практику ВАС України від 19.09.2017 року по справі №826/2335/16, відповідно до якої датою, з якої у військовослужбовця виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, є момент первинного встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи, допомога яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності.
Зазначене спростовується, тим, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отриманняодноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Аналогічний правовий висновок висловлено ВСУ у постанові від 10.03.2015 року (справа №21-563а14)
Враховуючи обумовлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення та виплату йому Міністерством оборони України, відповідно до Порядку № 975, одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 07.11.2016 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Також колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи неповноважним складом суду.
Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач звертається з вимогами до Міністерства оборони України, при цьому, предметом спору є призначення й виплата суб`єктом владних повноважень (органом державної влади) одноразової грошової допомоги військовослужбовцю передбачену статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка належить до соціальних виплат.
Зважаючи на наведені положення, саме місцевим загальним судам як адміністративним судам за п.4 частини першої ст.18 КАС України належить розглядати спори з приводу призначення соціальних виплат та допомоги.
Відповідно до ч.1 ст.24 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.
Колегія суддів вважає, що оскільки даний спір виник з приводу призначення соціальних виплат та допомоги, тому його слід розглядати місцевим загальним судом як адміністративним, суддею одноособово.
Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "02" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук