Справа № 806/1386/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"06" грудня 2017 р. Справа № 806/1386/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

апелянта ОСОБА_3

представника апелянта ОСОБА_4

представника відповідача Дурави В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років, надбавок, індексації та середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не нарахування та не виплати при звільненні позивачу винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку;

- стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області не донараховані та невиплачені при звільненні складові заробітної плати в розмірі 19514,33 грн., з яких: 4129,68 грн. винагорода за вислугу років; 2064,84 грн. надбавка по Постанові №268; 1755,13 грн. надбавка по Указу Президента № 575, індексації на невиплачену заробітну плату в розмірі 13144,68 грн.;

- стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.08.2011 по день прийняття судового рішення;

- стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області моральну шкоду у розмірі 10000 ( десять тисяч) грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 05 грудня 2005 року по 29 серпня 2011 року працювала на різних посадах в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції. Протоколом №6 засідання комісії державної податкової інспекції у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років від 12.07.2007 встановлено, що стаж роботи позивача становить 20 років 0 місяців 12 днів, що відповідає розміру винагороди 35% згідно Постанови КМУ №1013. Проте, на думку позивача, відповідно до її трудової книжки стаж роботи на посаді бухгалтера та в податковій інспекції станом на 12 липня 2007 року становив більше 30 років. Тому, розмір винагороди за вислугу років мав бути встановлений на рівні 40 % з дня прийняття позивача на роботу до ДПІ у Житомирському районі. У зв'язку із неправильним визначенням розміру винагороди, позивачу не донараховано та не виплачено в повному обсязі інші складові заробітної плати, які вираховуються з урахуванням даної винагороди.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що судом першої інстанції неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що відповідачем правомірно нараховувались та виплачувались складові заробітної плати позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 05 грудня 2005 року по 29 серпня 2011 року ОСОБА_3 працювала на різних посадах в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції, що підтверджується її трудовою книжкою (а.с.11-15).

Протоколом №6 від 12 липня 2007 року комісія Державної податкової інспекції у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років відповідно до вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчислення стажу державної служби" із змінами та доповненнями, на підставі записів у трудовій книжці визначила ОСОБА_3 стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років - 20 років 0 місяців 12 днів та розмір винагороди - 35% (а.с.27 зворот).

На підставі вказаного протоколу Державною податковою інспекцією у Житомирському районі винесено наказ №15-о від 12 липня 2007 року, яким зобов'язано головного бухгалтера виплачувати з 01.07.2007 року щомісячно винагороду за вислугу років завідувачу сектору масово - роз'яснювальної роботи та звернень громадян ОСОБА_3 - 35 % від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання (а.с.27).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частин другої - сьомої статті 33 Закону України «Про державну службу» державним службовцям виплачується щомісячно надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Відповідно до частини другої статті 9 зазначеного Закону, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон України «Про державну службу» застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, Законом «України «Про державну податкову службу в Україні», а в частині, що не врегульована ним - Законом України «Про державну службу». Відтак, спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" до структури заробітної плати відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2-7 статті 33 Закону України № 3723-ХІІ "Про державну службу" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 1013 (далі - Порядок № 1013).

Пунктом 1 Порядку № 1013 встановлено, що до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: в органах державної податкової служби; на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби"; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів - електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років -5%, від 2 до 5 років -10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40% (п.2 Порядку №1013).

За приписами п. п. 3-4 Порядку № 1013 розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

З огляду на викладене, рішення комісії та наказ керівника є документами, що визначають стаж роботи, який дає право на визначення розміру винагороди за вислугу років.

З матеріалів справи вбачається , що рішення комісії, яке оформлено протоколом №6 від 12.07.2007 та наказ від 12.07.2007 №15-о "Про виплату винагороди за вислугу років працівникам інспекції" є чинними та підлягали виконанню відповідачем при нарахуванні позивачу складових заробітної плати.

Отже, за період роботи на різних посадах в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції позивач отримала у повному обсязі доплату за вислугу років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 р. №1013, як особа, що має спеціальне звання, а тому вказане не вплинуло на інші складові заробітної плати позивача, отже її право на отримання заробітної плати в повному обсязі не порушено і судовому захисту не підлягає.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені позивачем, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" грудня 2017 р.