Справа № 722/1310/17
Суддя: Римлянська Г. О.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1310/17
Номер провадження 2-а/722/29/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого - судді Римлянської Г.О.

при секретарі Сімак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Літинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції Вінницької області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В своєму адміністративному позові ОСОБА_1 посилається на те, що 28.09.2017 року близько 12 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», д.н. НОМЕР_1, на автодорозі Житомир Могилів-Подільський, 316 км, СП Літинськ Вінницької області, був зупинений інспектором роти БУПП в Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Загоруєм О.С., який повідомив йому, що він порушив правила дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Після цього, о 12 год. 38 хв., відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 005542. При цьому, позивач зазначає, що ним надавалося усне пояснення, яким він з даним порушення не погоджувався, оскільки правила дорожнього руху не порушував та потребував допомоги адвоката. Однак, незважаючи на його усні пояснення, клопотання щодо необхідності правової допомоги, а також пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Вважає, що відповідно до технічних характеристик належного йому на праві приватної власності транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», він є малотоннажним вантажним транспортним засобом, вантажопідйомністю не більше 3500 кг., а тому відповідно до положень п.2 ч.2 ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ він не підлягає обов'язковому технічному контролю.

Крім того, вважає, що в порушення вимог ст.ст.245, 268, 278, 279 КУпАП постанова відповідачем винесена без проведення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення; відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення; відсутні будь-які свідки; відповідно до положень ч.2 ст.279 КУпАП під час розгляду справи посадовою особою, що розглядає справу, не враховані його клопотання, оскільки не були вирішені, і взагалі не розглядалися; не надано час для підготовки та надання документів, які характеризують його як особу, та при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

За таких обставин та умов, на його погляд, у його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним.

Просив визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №005542 від 28.09.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу без його присутності.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представник відповідача у судове засідання не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази та вивчивши письмові заперечення відповідача судом встановлені наступні обставини справи.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №005542, винесеної 28.09.2017 року на автодорозі М-12 км 346 інспектором роти б-ну БУПП у м.Вінниці лейтенантом поліції Загоруй О.С., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 28.09.2017 року о 12 год 38 хв. виїжджаючи на а/д М-12 км 346 транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.р.н. СЕ 9623 АІ, він не виконав вимоги дорожного знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а також керував транспортним засобом, який підлягає проходженню обов'язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 8.4 та 31.3«б» ПДР України та ст.35 Закону України «Про дорожній рух».

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, встановлено, що власником транспортного засобу «Mercedes-Benz», модель 213ОDІ, д.р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_5 Тип даного транспортного засобу - вантажний фургон, повна маса 2800, 2002 рік випуску.

Ч.3 ст.121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

П.1,2 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року 3353-ХІІ передбачено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи, (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137 «Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» та ст.35 Закону України «Про дорожній рух» передбачена періодичність проходження обов'язкового технічного контролю вантажних автомобілів, вантажопідйомністю до 3,5 т. із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

В позовній заяві позивач не заперечив ту обставину, що протягом останніх двох років обов'язковий технічний огляд його транспортного засобу не проводився, а з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», модель 213ОDІ, д.р.н. НОМЕР_2 вбачається, що рік його вируску - 2002.

Таким чином, оскільки транспортний засіб, яким керував позивач є вантажним автомобілем, вантажопідйомністю до 3,5 т. та експлуатується більше двох років, відповідно до зазначених положень законодавства він підлягає обов'язковому технічному контролю кожні два роки.

Оскільки позивач ОСОБА_1 керував транспортним способом, який не пройшов вчасно обов'язковий технічний контроль, відповідно в його діях є порушення п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що керований ним транспортний засіб не підлягав технічному огляду, оскільки його пояснення не суперечать положенням вищезазначених нормативних актів.

За таких обставин дії працівника Національної поліції щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а позовні вимоги у даній частині безпідставними.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором роти б-ну БУПП у м.Вінниці лейтенантом поліції Загоруєм О.С. вимог ст.ст. 245, 268, 278, 279, 258, 276 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону № 580).

Відповідно до ст.23 Закону №580 поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 Закону № 580 до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 ст.3 Закону №580 під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

При цьому ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав у разі оспорення нею постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбачена шляхом її оскарження до суду.

Крім того, позивачем під час судового розгляду не було доведено суду належними та допустимими доказами обставину заявлення ним будь-яких клопотань під час винесення оскаржуваної постанови, у т.ч. щодо необхідності забезпечення участі захисника.

При цьому, адміністративне стягнення було накладено на позивача у передбаченому ч.3 ст.121 КУпАП безальтернативному розмірі, відповідно врахування чи не врахування будь-яких обставин щодо його особи не могло будь-яким чином зменшити розмір накладеного стягнення.

Виходячи із вищенаведеного, суд не приймає до уваги зазначені в позовній заяві пояснення позивача щодо порушення інспектором відповідача процесуальних правил розгляду справи, оскільки такі пояснення суперечать наведеним вище вимогам нормативних актів.

Суд враховує, що положеннями ст.283 КУпАП передбачено структуру постанови у справі про адміністративне правопорушення, до якої, зокрема, не включено зазначення доказів, на підставі яких прийнято рішення.

У зв'язку з наведеним, враховуючи, що позивач зупинений інспектором відповідача на місці вчинення правопорушення, суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві про те, що правопорушення він не вчиняв.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржувана постанова винесена повноважною особою та з дотриманням положень чинного законодавства, відповідно у задоволенні позовних вимоги слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.1,3,23,62 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ, ст.ст.268, 280, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 71 ч.2, 128 ч.ч.4, 6, 158-163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Літинського відділення поліції Калинівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції Вінницької області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час її проголошення протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Сокирянського

районного суду Г.О.Римлянська.