Справа № 288/1200/17
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/1200/17
Провадження № 2-а/288/60/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді - Рудник М. І. ,

при секретарі - Нечипоренко М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, серії БР № 054797 від 04.10.2017 року, в якій посилається на те, що 04 жовтня 2017 року інспектором роти відділу БДР лейтенантом поліції в м. Хмельницькому, Рутковським А.С., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

З вказаною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною з наступних підстав.

Як вбачається з постанови 04.10.2017 року о 16.30 годині на 257 км автодороги Т 2313, керуючи транспортним засобом «DAF CF 85.460», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1 був зупинений інспектором роти відділу БДР лейтенантом поліції в м. Хмельницькому, Рутковським А.С. (далі відповідач).

Після зупинки транспортного засобу відповідач підійшов та оглянув автомобіль, запитав реєстраційні дані, перевірив справжність посвідчення водія та повідомив, що він зупинений за вчинення правопорушення.

На підтвердження своїх припущень відповідач вказав, що вантаж який перевозиться є

великогабаритним та перевозиться нібито без належного оформлення, що є відповідно порушенням.

Відповідачем одразу ж на місці було складено постанову серії БР № 054797 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 510,00 гривень.

Позивач зазначає, що жодних доказів, на підставі яких було встановлено, що він вчинив вказане правопорушення в постанові не зазначено, а саме: на ділянці дороги, де він був зупинений не було належно обладнано пункт габаритно-вагового контролю. В той же час обставиною, що мала значення для правильного вирішення справи, було проведення габаритно-вагового контролю. Також інспектор не міг особисто вимірювати і визначати відповідність дотримання параметрів під час перевезення вантажів, оскільки визначити, чи відповідають габарити вантажу нормам можуть тільки уповноважені співробітники Укртрансбезпеки,шо мають відповідні знання, фах і обладнання.

Підтвердженням того факту, що відповідачем було неналежно зафіксовано розмір вантажу підтверджується також тим, що в постанові навіть не зазначено ні розмір вантажу, ні спосіб у який він замірявся. Що ще раз підтверджує відсутність будь яких пристроїв, якими здійснювались заміри.

Позивач просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_3 надав до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі посилаючись на наведені обставини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду лише заперечення на позовну заяву, в якому вказує, що 04.10.2017 року він зупинив великогабаритний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 який перевозив великогабаритний вантаж не маючи при собі дозволу на перевезення великогабаритних та великовагових вантажів, чим порушив п. 22.5 ПДР України, що підтверджується також фотознімком на якому зафіксовано транспортний засіб який перевозить зернозбиральний комбайн, який значно виступає по ширині за габарити транспортного засобу, що встановлено інспектором під час огляду. Крім того, відповідач просить розглядати справу у його відсутність. Його неявка не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних в справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відносно позивача інспектором патрульної поліції в м. Хмельницькому, Рутковським Андрієм Сергійовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. В постанові зазначено, що 04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «DAF CF 85.460», д.н.з. НОМЕР_1, перевозив негабаритний вантаж, не маючи дозволу на перевезення негабаритного вантажу, чим порушив п.22.5 ПДР України.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст..ст. 283, 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи наведених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно п.п. 7 п. 2, п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», місце здійснення габаритно-вагового контролю являється спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п. 8, 9 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю це позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнання, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів. Пересувний пункт габаритно - вагового контролю це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідальність за ст. 132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, для притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України необхідно встановити факт переміщення транспортним засобом, зокрема у даному випадку, великогабаритного вантажу.

Системний аналіз Правил дорожнього руху України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі Постанова КМ України від 27.06.2007 року № 879) свідчить про те, що даний факт підлягає доведенню шляхом здійснення габаритно-вагового контролю, який регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою КМ України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок).

Пунктами 6, 12, 18 Правил визначено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Висновок про великогабаритність вантажу інспектором було зроблено шляхом візуального огляду вантажу без його вимірювання, оскільки у спірних постановах відсутня будь яка інформація стосовно фактичних габаритів вантажу, який перевозився, що підтверджувало б наявність вини позивача та свідчило про факт скоєння ним адміністративного правопорушення у зв'язку з недотриманням позивачем вимог інкримінованого йому порушення п. 22.5 ПДР України, якими встановлені правила дорожнього перевезення вантажів щодо їх габаритів та навантаження на вісь транспортного засобу.

Крім того відповідно до п.18 зазначеної вище постанови КМУ, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

З диспозиції постанови не вбачається, якими саме доказами керувався відповідач обґрунтовуючи винуватість позивача у скоєнні правопорушення. З оскаржуваної постанови не вбачається, чи знаходився на ділянці дороги, де був зупинений транспортний засіб пункт габаритно-вагового контролю та чи був він позначений відповідними тимчасовими дорожніми знаками. Крім того, зі змісту постанови не зрозуміло, на підставі чого було встановлено негабаритний вантаж та як здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу. Суд вважає, що у даному випадку не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в рамках повноважень і в спосіб передбачений Конституцією України та Законами України.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови.

Суб'єкти владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача, однак відповідач надав до суду лише заперечення на позовну заяву, в якому ніяких конкретних доказів вини ОСОБА_1 він не навів.

Про це мало бути відомо відповідачу, так як позивачем в позовній заяві, яка направлена відповідачу і яку він отримав, було не визнано свою вину в порушеннях ПДР України і викладено мотиви такої незгоди. Однак відповідач, отримавши повістку в суд і матеріали адміністративного позову і ознайомившись з їх змістом, не з'явився в суд і не довів свою правомірність, а тому суд вважає, що відповідач при такій своїй поведінці погодився з вимогами позивача.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

За змістом ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виносячи оскаржувану постанову відповідач в такий спосіб визначений законом не діяв, доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно було порушено Правила дорожнього руху України та в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами статті 132-1 КУпАП до суду не надав.

Таким чином, викладені вище обставини у їх системному зв'язку свідчать, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 55 Конституції України; ст.ст. 6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159 - 163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому, лейтенанта поліції Рутковського Андрія Сергійовича про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 054797 від 04 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок, провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Попільнянського

районного суду Рудник М. І.