Справа № 808/1820/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року о/об 11 год. 11 хв.Справа № 808/1820/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1

(діє на підставі довіреності № 1 від 27.07.2015 року)

від відповідача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 205/08-01-10-05 від 27.10.2017 року)

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» (далі - позивач, або ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 22 березня 2017 року, прийняте ГУ ДФС у Запорізькій області, яким до ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «пальне» у сумі 43578,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» не можуть бути застосовані штрафні санкції за порушення строків реєстрації акцизних накладних при продажу пального, оскільки позивач не мав змоги здійснити реєстрацію акцизних накладних в СЕАРП в установлені строки з причин, незалежних від нього, як платника податків, а саме, через неврахування контролюючим органом у формулі, визначеній пунктом 232.2 статті 232 Податкового кодексу України, обсягу залишків пального станом на 01 березня 2016 року за наданим позивачем в установленому порядку Актом інвентаризації. Відтак, позивач вважає нарахування штрафних санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення неправомірним.

В судовому засіданні представником позивача позов підтримано та надано пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому в наданих поясненнях ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» погодилося з тим, що ним не було своєчасно зареєстровано акцизні накладні по коду НОМЕР_1 (дизельне пальне) у травні 2016 року (накладні від 16 травня 2016 року та від 17 травня 2016 року, дата реєстрації 03 червня 2016 року, сума штрафних (фінансових) санкцій - 27,60 грн.) з власної неуважності.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що за результатами перевірки даних Єдиного реєстру акцизних накладних, даних системи електронного адміністрування реалізації пального встановлено перелік акцизних накладних ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» (починаючи з 01 квітня 2016 року) зареєстрованих з порушенням термінів реєстрації. Зазначає, що внесення до СЕАРП інформації, визначеної позивачем в акті інвентаризації, відбулось після проведення перевірки відповідності задекларованих показників обсягів залишку пального по кодам УКТЗЕД, зазначених в акті інвентаризації станом на 01 березня 2016 року (акт перевірки від 06 вересня 2016 року №000067/08-30-40/39416130). З огляду на викладене вважає, що контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідно до встановлених повноважень та згідно вимог Податкового кодексу України, та просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 07 листопада 2017 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд зясував наступне.

Так, податковим органом 07 грудня 2016 року проведено камеральну перевірку порядку реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс», що виписані платником податків в квітні-травні 2016 року.

За результатами перевірки складено Акт перевірки № 000191/08-29-40/39416130 від 07 грудня 2016 року.

Перевіркою встановлено порушення 07 грудня 2016 року підпункту 231.6 статті 231 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України), що виявилося у порушенні граничних строків реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, відповідальність за що передбачена пунктом 120-2.1 статті 120-2 розділу II ПК України.

На підставі акту камеральної перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №000205400 від 23 грудня 2016 року, яким до 07 грудня 2016 року застосовано штрафні санкції в розмірі 43775,23 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач його оскаржив у адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги, рішенням відповідача від 16 березня 2017 року №1872/10/08-01-10-01-13 зменшено суму штрафних санкцій на 196,69 грн. та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року № у відповідній частині.

На підставі Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було складено нове податкове повідомлення-рішення № від 22 грудня 2017 року на суму 43578,54 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Пунктом 58 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» №909-VІІІ від 24 грудня 2015 року ПК України доповнено статтею 231 («Акцизна накладна») та статтею 232 («Електронне адміністрування реалізації пального»).

Згідно з пункту 1 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» №909-VIII від 24 грудня 2015 року, вказані зміни до ПК України набрали чинності з 01 березня 2016 року.

Відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Пунктом 232.1 статті 232 ПК України визначено, що облік обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального ведеться за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Ведення обліку обсягів пального у системі електронного адміністрування реалізації пального здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вищенаведених положень Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №113 від 24 лютого 2016 року «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального», якою затверджено Порядок електронного адміністрування реалізації пального (далі - Порядок).

Згідно пункту 1 Порядку, Система електронного адміністрування реалізації пального (далі - СЕАРП) запроваджується з 01 березня 2016 року.

Відповідно пункту 31 Порядку, протягом 20 календарних днів починаючи з 01 березня 2016 року платник податку зобов'язаний подати до контролюючого органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, у яких зберігаються обсяги залишку пального, з їх технічними параметрами (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючі документи на відповідні об'єкти та документи, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів.

Форма акту проведення інвентаризації затверджується наказом Міністерства фінансів України.

Дані акту проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дати його подання.

Зазначені в акті інвентаризації обсяги залишку пального у розрізі кодів згідно з УКТЗЕД одноразово збільшують показник (еАНакл) за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Як було встановлено під час судового розгляду справи, позивач на виконання вказаних положень Порядку подав в електронному вигляді Акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року.

Вказаний акт доставлено до податкового органу 20 березня 2016 року та зареєстровано під номером НОМЕР_2, що підтверджується копією квитанції № 2.

Однак, інформація з Акту інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року позивача так і не була відображена в базі даних СЕАРП, а відтак не відбулося одноразового збільшення показників (еАНакл) за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД як обсягу, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Посилання відповідача на передбачене Податковим кодексом України право контролюючого органу на проведення перевірки даних інвентаризації протягом шести календарних місяців із дня його подання, та невизначеність у Податковому кодексі України дати врахування контролюючим органом в СЕАРП обсягів залишків пального, зазначених у акті інвентаризації, як на підстави для не відображення заявлених позивачем показників обсягів залишку пального по кодам УКТЗЕД, зазначених в акті інвентаризації станом на 01 березня 2016 року, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України визначено, що протягом 20 календарних днів, починаючи з 1 березня 2016 року, платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об'єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів.

Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Іншої умови для врахування залишків пального платника податків, окрім своєчасного подання акту інвентаризації за встановленою формою, Законом не визначено.

Отже, оскільки Акт інвентаризації залишків позивача був прийнятий контролюючим органом, про що свідчить отримана платником податків квитанція №2, то зазначена в ньому інформація мала бути автоматично відображена в Єдиному реєстрі акцизних накладних шляхом одноразового збільшення показників (еАНакл) за відповідними кодами згідно з УКТЗЕД. І лише після вчинення таких дій, контролюючий орган мав право на протязі шести місяців здійснити перевірку зазначених в Акті інвентаризації залишків та у разі невідповідності показників здійснити їх корегування.

Однак, відповідач, всупереч положенням чинного законодавства, безпідставно не відобразив дані Акту інвентаризації позивача в СЕАРП.

Відповідно до пункту 231.1 статті 231 ПК України, платник податку при реалізації пального зобов'язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

При реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов'язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб'єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних (пункт 231.5 статті 231 ПК України).

У відповідності до положень пункту 231.6 статті 231 ПК України, реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Платник податку має право зареєструвати акцизну накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, в якій загальний обсяг реалізованого пального не перевищує обсяг, обчислений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу.

Якщо обсяг, визначений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу, є меншим за обсяг пального в акцизній накладній та/або розрахунку коригування, які платник податку повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних, то платник податку зобов'язаний перерахувати до бюджету суму коштів у розмірі акцизного податку за відповідний обсяг реалізованого пального, самостійно розрахованого за ставками, передбаченими підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, та зареєструвати заявку на поповнення обсягу залишку пального в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними в ній доказами, позивачем на протязі квітня-травня 2016 року (спірний період) вчинялись дії щодо реєстрації акцизних накладних, а саме робились витяги щодо обсягу пального, на який платник має право зареєструвати акцизні накладні/розрахунки коригування до акцизних накладних в ЄРАН станом на дату виписки акцизних накладних.

За змістом вказаних витягів можна зробити висновок, що протягом всього періоду квітня- травня 2016 року, позивач фізично не мав змоги здійснити реєстрацію акцизних накладних у визначені ПК України строки, оскільки у звязку із відсутністю в базі даних інформації, зазначеної в акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01 березня 2016 року, обсяг пального згідно акцизних накладних, виписаних позивачем у вказаний період при реалізації пального, перевищував ліміт обсягу пального, на який платник податку може зареєструвати акцизні накладні.

Із наведеної в акті камеральної перевірки таблиці та витягів з Єдиного реєстру акцизних накладних, наданих позивачем, вбачається, що залишки пального за Актом інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня були враховані контролюючим органом у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 ПК України, лише 06 вересня 2016 року, після чого всі акцизні накладні товариства, які раніше були відхилені з причин недостатності ліміту обсягів пального, були зареєстровані.

Отже, через не відображення в Єдиному реєстрі акцизних накладних залишків пального товариства відповідно до Акту інвентаризації, позивач фактично був позбавлений можливості своєчасно зареєструвати акцизні накладні, виписані ним з 01 квітня 2016 року.

Згідно з пунктом 120-2.1 статті 120-2 ПК України порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

2 відсотків від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до зо календарних днів;

20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 61 до 90 календарних днів;

40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 91 і більше календарних днів.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за бездіяльність можлива лише у тому випадку, якщо на субєкта покладався обовязок діяти у певній ситуації у визначений спосіб.

Тому, на думку суду, для притягнення до відповідальності платника за пунктом 120-2.1 ст.120-2 ПК України необхідна наявність протиправної бездіяльності у вигляді утримання від вчинення дій, направлених на реєстрацію акцизних накладних за наявності можливості вчинення таких дій (вина платника податків).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що акцизні накладні, наведені в акті камеральної перевірки, дійсно були зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних з порушеннями термінів, встановлених пунктом 231.6 статті 231 ПК України.

Оскільки платником податку в даному випадку було вчинено всі можливі і допустимі заходи для недопущення порушення законодавства при реєстрації у Єдиному реєстрі акцизних накладних, належно та своєчасно вживалися заходи щодо визначення обсягів залишку пального та реєстрації акцизних накладних, а недоліки в роботі СЕАРП не залежать від дій позивача, то відсутні правові підстави для застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Податковим органом не доведено на підставі належних та допустимих доказів правомірність прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення № від 22 березня 2017 року.

За викладених обставин, а також приймаючи до уваги визнання позивачем факту несвоєчасної реєстрації акцизних накладних по коду НОМЕР_1 (важки дистиляти): №150 від 16 травня 2016 року (10 літрів) та №229 від 17 травня 2016 року (476,5 літрів), які були зареєстровані 03 червня 2016 року із перевищенням граничного строку реєстрації на чотири і три дні відповідно, за наявності достатнього ліміту для своєчасної реєстрації, сума штрафних (фінансових) санкцій за якими становить 27,60 грн., суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а податкове повідомлення-рішення від 22 березня 2017 року № НОМЕР_3 на суму 43578,54 грн. визнати протиправним і скасувати в частині застосування до ТОВ «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 43550,94 грн.

Відповідно до частиною 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 22 березня 2017 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «пальне» у сумі 43 550,94 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецнафта-Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1 572 (одна тисяча пятсот сімдесят дві) гривні 32 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов