Справа № 495/1893/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 495/1893/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гайда-Герасименко О.Д.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, голови Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинової Галини Дмитрівни про визнання незаконним «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради», -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, голови Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинової Галини Дмитрівни, в якому просив суд:

- визнати незаконними п.п.10.1,10,2.,11.5.3.,11.7.,11.8.,12.2, 6.1.4. «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради», які не відповідають вимогам Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та «Типовим правилам благоустрою території населених пунктів»;

- зобов'язати Козацьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, голову Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинову Галину Дмитрівну привести «Правила благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» у відповідність до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та «Типових правил благоустрою території населених пунктів»;

- зобов'язати Козацьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, голову Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинову Галину Дмитрівну внести до «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» вимоги до органів місцевого самоврядування;

- зобов'язати Козацьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, голову Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинову Галину Дмитрівну внести до «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» вимоги про побутові відходи та прибирання території населеного пункту;

- зобов'язати Козацьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, голову Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинову Галину Дмитрівну внести до «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» вимоги до допуску на об'єкти благоустрою, які знаходяться в власності чи в користуванні громадян;

- зобов'язати Козацьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, голову Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинову Галину Дмитрівну внести зміни до п.п.10.1,10,2.,11.5.3.,11.7.,11.8.,12.2,6.1.4. «Правила благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів», «Типових правил благоустрою території населених пунктів» зі змінами від 05.02.2017 року;

- визнати незаконними дії голови Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинової Галини Дмитрівни в недодержані вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», «Типових правил благоустрою території населених пунктів» зі змінами від 05.02.2017 року та визнати незаконними дії голови Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинової Галини Дмитрівни у складані «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради», які не відповідають Закону України «Про благоустрій населених пунктів», «Типовим правилам благоустрою території населених пунктів» зі змінами від 05.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пункти «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» не відповідають вимогам Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зі змінами від 05.02.2017 року та «Типовим правилам благоустрою території населених пунктів» в частині розділів благоустрою, які встановлені ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», що приведе до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності суб'єктів в сфері благоустрою за ст.152 КУпАП України.

Представник відповідача, заперечувала проти задоволення позову, пояснюючи, що питання про затвердження Правил благоустрою є регуляторним актом і за Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» №1160-ІУ від 11.09.2003 року, сільська рада, керуючись Законом України «Про благоустрій населених пунктів» та іншими нормативно-правовими актами, які діють на території України, 07.12.2015 року затвердила Правила благоустрою села Козацьке, які пройшли місячний термін оприлюднення через розміщення на стенді в приміщенні виконкому сільської ради, на сайті Козацької сільської ради для забезпечення громадського обговорення та отримання пропозицій, зауважень від підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, громадських організацій та громадян. В розділі 10 Правил пп.10.1,10.2 Особливості утримання сільськогосподарських тварин та птиці вказується на те, що сільськогосподарські тварини та птиця повинні утримуватись у спеціально обладнаних, згідно санітарним та ветеринарним нормам, приміщеннях та загонах, які виключають їх проникненню на територію сусідніх ділянок. Додати цей пункт було запропоновано депутатами, оскільки питання стосовно особливості утримання сільськогосподарських тварин та птиці, розглядалися в сільській рада завжди за участю сім'ї ОСОБА_2, і щоб мати можливість врегульовувати це питання розділ 10, був включений до Правил благоустрою.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, голови Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Константинової Галини Дмитрівни про визнання незаконним «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» - відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно до вимог ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07 грудня 2015 року Козацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області керуючись Законом України «Про благоустрій населених пунктів» та іншими нормативно-правовими актами, які діють на території України затвердила Правила благоустрою села Козацьке, які пройшли місячний термін оприлюднення через розміщення на стенді в приміщенні виконкому сільської ради, на сайті Козацької сільської ради для забезпечення громадського обговорення та отримання пропозицій, зауважень від підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, громадських організацій та громадян.

В розділі 10 Правил «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» пп.10.1,10.2 Особливості утримання сільськогосподарських тварин та птиці вказується на те, що сільськогосподарські тварини та птиця повинні утримуватись у спеціально обладнаних, згідно санітарним та ветеринарним нормам, приміщеннях та загонах, які виключають їх проникненню на територію сусідніх ділянок.

Особливості утримання сільськогосподарських тварин та птиці, розглядалися в Козацькій сільській раді за участю сім'ї ОСОБА_2.

Для можливості врегульовувати питання особливості утримання сільськогосподарських тварин та птиці цей пункт був доданий до «Правила благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради» та було запропоновано депутатами.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав прийняттям та затвердженням «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Крім цього, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли стались зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто відбулось припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, однак оспорювані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно на противагу вказаному вище, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які не впливають на суб'єктивні права та обов'язки особи, зокрема, ті, вчинення яких особа не вправі вимагати від суб'єкта владних повноважень.

Згідно до вимог ч.2 ст.171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таким чином, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права та інтереси осіб, а задоволенню ті позовні вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Виходячи з викладеного, обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог є участь позивача у правовідносинах, які визначені статтею 171 КАС України.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Правовий акт індивідуальної дії породжує права й обов'язки тільки для того суб'єкта (чи визначеного цим актом кола суб'єктів), якому його адресовано.

Відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акту, не породжує для них і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Наведене підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 24.02.2015 року, яка неодноразово підтримувалася і Вищим адміністративним судом України при вирішенні аналогічних спорів.

Так, Верховний Суд України у зазначеному судовому рішенні визнав, що правило, встановлене частиною другою статті 171 КАС України щодо оскарження нормативно-правового акту лише особами, щодо яких його застосовано, а також особами, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії. Відсутність у будь-кого, в тому числі і заявника, прав чи обов'язків у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акту індивідуальної дії, не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Отже, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до вимог ч.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Предметом спору у даній справі є визнання незаконними дій суб'єкта владних повноважень в недодержані вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», «Типових правил благоустрою території населених пунктів» зі змінами від 05.02.2017 року та визнання незаконними дій у складані «Правил благоустрою території населеного пункту Козацької сільської ради», які не відповідають Закону України «Про благоустрій населених пунктів», «Типовим правилам благоустрою території населених пунктів» зі змінами від 05.02.2017 року.

Так, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» є спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до положень статті 5 Закону передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.13 Закону, до об'єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об'єктів, об'єктів промисловості, комунально-складських та інших об'єктів у межах населеного пункту (абз.3 ч.1 ст.1 Закону).

Статтею 14 Закону передбачено, що об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Згідно до вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 44 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Статтею 34 Закону визначено, що відповідними органами місцевого самоврядування розробляються для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюється порядок благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2, під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, не було надано належних допустимих доказів на підтвердження порушення його прав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявності порушення саме його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.

Що стосується доводів про порушення прав у майбутньому, то судовому захисту підлягають порушені, невизнані чи оспорювані права, а не права, які може бути порушено у майбутньому, про порушення яких припускає, допускає чи мислить особа.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: К.В. Кравченко