Справа № 820/4439/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 листопада 2017 р. № 820/4439/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.О.,

за участю: представника відповідача - Крайник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом за №А-22528/0/6-19692/0/21-17 від 19.08.2017 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, та передати ОСОБА_2 зазначену ділянку у власність та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та передати ОСОБА_2 зазначену ділянку у власність, з урахуванням висновків суду по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що висновком відділу Держземагентства у Барвінківському районі Харківської області у серпні 2015 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с.Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, однак листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за №А-22528/0/6-19692/0/21-17 від 19.08.2017 Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у затвердженні проекту землеустрою відмовлено. Позивач вважає підстави для відмови в погодженні проекту землеустрою такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення відповідача прийнято на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством, та зазначив, що відповідачем встановлено: - неповну відповідність документації із землеустрою, що подавалась на затвердження, вимогам чинного законодавства і необхідність її доопрацювання із врахуванням зауважень, а саме: необхідно представити опис GPS-устаткування та підтвердження його реєстрації, - наявність незавірених належним чином копії документів у складі проекту, - відсутність підстави для визначення цільового призначення та виду використання сформованої земельної ділянки, враховуючи вимоги ст.ст. 20, 116, 122 Земельного кодексу України, у Витязі з Державного земельного кадастру, доданому до заяви ОСОБА_2, - земельний масив, за рахунок якого позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, відноситься до земель державного резервного фонду.

Позивач, ОСОБА_2, у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, у позові просила суд розглядати справу без її участі.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Крайник К.О.- у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень стосовно того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в рамках чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

08.08.2017 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, яка розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області з подальшою її передачею у власність.

Листом № А-22528/0/6-19692/0/21-17 від 19.08.2017 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повідомило позивача про встановлення невідповідностей у проекті землеустрою, а саме:

- відповідно до вимог пункту 4.4.16 Інструкції з топографічного знімання в масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України № 56 від 09.04.1998, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 за № 393/2833, необхідно представити опис GPS-устаткування та підтвердження реєстрації його, згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних, дослідницьких робіт і вишукувань та кадастрових зйомок» від 13.07.1998 № 1075.

- у складі проекту наявні незавірені належним чином копії документів, а саме аркуш 26 - перша сторінка Розпорядження Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 23.05.2012 № 274.

- у витязі з Державного земельного кадастру, доданому до заяви, відсутні підстави для визначення цільового призначення та виду використання сформованої земельної ділянки, враховуючи вимоги ст. 20, 116, 122 Земельного кодексу України.

- відповідно до наданих матеріалів, земельний масив, за рахунок якого позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, відноситься до земель державного резервного фонду.

У зв'язку з вказаними недоліками позивачу повернуто зазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та матеріали до нього на доопрацювання (а.с. 7).

Позивач, не погодившись з зазначеним звернувся за захистом свої х прав до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу порядку затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 ЗК України).

Статтею 186 ЗК України унормовано загальні приписи щодо погодження та затвердження документації із землеустрою.

Так, ч.ч. 15,17,20 вказаної статті передбачено наступне:

- оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб'єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації;

- підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації;

- погодження документації із землеустрою здійснюється за місцем розташування земель (земельних ділянок) територіальними органами центральних органів виконавчої влади, утвореними у районі, місті обласного, республіканського значення (Автономної Республіки Крим), містах Києві та Севастополі, або міжрегіональним територіальним органом, у разі якщо повноваження його поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до ч.1 ст. 186-1 ЗК України, якою визначені повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч.ч. 5,6,8 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Частиною 9 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналізуючи вказані вище положення, суд приходить до висновку, що процедури надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передують затвердженню вказаного проекту та є обов'язковою умовою для такого затвердження. Кожна з зазначених процедур (надання дозволу на розробку, погодження та затвердження) має свою нормативну регламентацію. Так, процедура погодження передбачає перевірку проекту землеустрою на відповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації та прямо встановлює обов'язок компетентного органу здійснити одночасну перевірку дотримання всіх вказаних вимог розробником проекту, а не зацікавленою в отриманні земельної ділянки особою. І саме на цій стадії уповноважений територіальний орган з землеустрою має повноваження на відмову в погодженні проекту землеустрою з наданням часу його розробнику на усунення визначеного вичерпного переліку недоліків проекту.

Жодними подібними повноваженнями відповідач не наділений під час затвердження вже погодженого проекту; на стадії затвердження проекту землеустрою законом унормовано виключно строк, протягом якого відповідач має затвердити вказаний проект.

Отже, посилання відповідача в обґрунтування незатвердження проекту землеустрою у надісланому на адресу позивача листі на начебто неналежне засвідчення копії розпорядження Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 23.05.2012 № 274, необхідність представити опис GPS-устаткування та підтвердження його реєстрації, відсутність підстави для визначення цільового призначення та виду використання сформованої земельної ділянки у Витязі з Державного земельного кадастру, є необґрунтованими та такими, що свідчать про порушення відповідачем порядку затвердження проекту землеустрою, поданого відповідачем.

Крім того, щодо Витягу з Державного земельного кадастру, доданого до заяви ОСОБА_2, суд зазначає, що реєстрацію земельної ділянки, на яку отримано вказаний витяг, було здійснено відділом Держземагентства у Барвінківському районі Харківської області, тобто структурним підрозділом відповідача, отже, фактично відповідач у своїй відповіді посилається на недоліки, допущені його посадовими особами та намагається протиправно перекласти негативні наслідки таких недоліків на позивача.

Щодо посилання відповідача на те, що земельний масив, за рахунок якого позивач бажає отримати у власність земельну ділянку, відноситься до земель державного резервного фонду та неможливість передачі вказаної земельної ділянки у власність позивача відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» судом встановлено наступне.

Пунктом 7 зазначеного Указу Президента України визначено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Отже, вказаною нормою не передбачено імперативного припису щодо можливості передачі земель резервного фонду виключно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання, а визнано виключно переважне право на отримання земель резервного фонду для визначеного кола осіб. Таким чином, вказана норма як не забороняє позивачу отримати у власність земельну ділянку із земель резервного фонду, так і не регулює обсяг повноважень відповідача на етапі затвердження проекту землеустрою.

Отже, посилання відповідача в обґрунтування заперечень проти позову на вказану норму є безпідставним та необґрунтованим.

Враховуючи викладене, а також ненадання відповідачем, на виконання приписів ч.2 ст. 71 КАС України, до суду доказів наявності висновку про відмову в погодженні проекту землеустрою відносно земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, його лист №А-22528/0/6-19692/0/21-17 від 19.08.2017 про повернення документів на доопрацювання позивачу не відповідає вимогам ЗК України та розцінюється судом як протиправна відмова в затвердженні проекту землеустрою всупереч приписам частини 9 статті 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року № 2).

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом за №А-22528/0/6-19692/0/21-17 від 19.08.2017 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області підлягають задоволенню.

Крім того, розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Щодо посилання представника відповідача у поданих запереченнях на те, що позовна вимога про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву є втручанням у його дискреційні повноваження, суд зазначає, що вказане твердження є цілком необґрунтованим та свідчить про нерозуміння поняття "дискреційні повноваження", оскільки взагалі таке втручання є можливим, а не обов'язково наявним, виключно у разі зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти певне рішення, прямо вказане судом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду по даній справі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області листом за №А-22528/0/6-19692/0/21-17 від 19.08.2017 року у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,2 га, із земель державного резервного фонду, що розташована за межами с. Нікополь на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області з урахуванням висновків суду по даній справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2017 року.

Суддя Білова О.В.