Справа № 808/3748/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 рокусправа № 808/3748/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року

у адміністративній справі № 808/3748/16 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області № 979-13 від 26 жовтня 2016 року про визначення суми податкового зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 16666,67 грн., а також присуджено на користь ОСОБА_1 судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 551 (пятсот пятдесят один) гривні 20 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем по справі з підстав помилкового застосування норм матеріального права, у звязку з чим просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача.

Апеляційна скарга відповідача мотивована безпідставним неврахуванням судом першої інстанції положень п.4 прикінцевих положень Закону України №909-VIII від 24.12.2015р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яким встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а тому рішення міської ради не може вплинути на визначення платників податку, а також бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, оскільки зазначене чітко визначено Податкового кодексу України, що в свою чергу свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення № 979-13 від 26.10.2016 р., та про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача у цій справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, наполягаючи на законності та обґрунтованості судового рішення першої інстанції, яке просить залишити без змін.

Заслухавши пояснення позивача по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши оцінку судом першої інстанції встановлених у справі обставин і їх відповідності до норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, судова колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям у справі іншої постанови, виходячи з нижченаведеного

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі є власником зареєстрованого на його імя з 20 травня 2016 року легкового автомобіля універсал марки «PORSCHE CAYENNE», 2016 року випуску, з обємом двигуна 2967 куб.см, державний номер НОМЕР_1 (а.с.12-13), який є обєктом оподаткування в розумінні положень пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване позивачем у цій справі податкове повідомлення-рішення № 979-13 від 26 жовтня 2016 року про визначення суми податкового зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 16666,67 грн. (а.с.14), було винесено відповідачем відповідно до покладених на нього пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України повноважень, та згідно вимог пп.267.1.1 п.267.1 пп.267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України надіслано позивачу.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції правильно встановив визначений ст.267 ПК України обовязок власників легкових автомобілів, які відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ПК України є обєктами оподаткування, сплачувати транспортний податок сума якого визначається контролюючим органом (пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України) відповідно до п.267.4 ст.267 ПК України виходячи з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Також суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення п.4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України № 909-VІІІ від 24 грудня 2015 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", якою чітко встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", що на думку судової колегії повністю спростовує доводи позивача по цій справі щодо відсутності у нього обовязку сплати транспортного податку в 2016 році, оскільки Запорізькою місцевою радою рішення про встановлення податку на майно (в частині транспортного податку) було прийнято лише 26.02.2016 року, тобто, поза визначеними пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України межами планового періоду, що визначений для встановлення місцевих податків та зборів органом місцевого самоврядування (до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів).

Разом з тим, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України, та задовольнив вимоги позивача у цій справі посилаючись лише на те, що податкове повідомлення-рішення № 979-13 було винесене Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області 26 жовтня 2016 року, тобто після строку, встановленого зазначеною нормою ПК України.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції у цій справі, оскільки виходячи з аналізу приписів п.267.4 ст.267 ПК України, якою встановлено розмір податку з розрахунку на календарний рік за кожен легковий автомобіль - 25000 гривень, судова колегія зазначає, що придбання позивачем автомобіля, який є обєктом оподаткування в розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, в травні 2016 року не звільняє позивача від сплати «транспортного податку» за 2016 рік, а лише свідчить про те, що податок повинен бути сплачений позивачем починаючи з місяця, в якому у нього виникло право власності на автомобіль.

За об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. У разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт, а контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Стосовно даних спірних правовідносин, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що сума грошового зобов'язання позивача розрахована контролюючим органом пропорційно кількості місяців його володіння автомобілем у 2016 р., починаючи з місяця, в якому було проведено реєстрацію транспортного засобу, і відповідно, протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення позивач повинен був сплатити транспортний податок або звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку. Проте, позивач у цій справі взагалі не визнає за собою обовязку сплачувати «транспортний податок» за 2016 рік, і доказів на спростування обчисленого контролюючим органом розміру податку суду не надав.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що факт придбання ОСОБА_1 автомобіля у травні 2016 року, та визначення йому контролюючим органом суму податкового зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 16666,67 грн., тобто, пропорційно кількості місяців його володіння автомобілем у 2016 р., також як і направлення на адресу позивача податкового повідомлення рішення лише у жовтні 2016 року не звільняє самого позивача від обовязку сплатити податок починаючи з місяця, в якому у нього виникло право власності на автомобіль.

Таким чином, судова колегія визнає помилковими висновок суду першої інстанції у цій справі стосовно неправомірності встановлення податковим органом обов'язку сплати позивачем транспортного податку за період перебування в 2016 р. у власності та користуванні позивача автомобіля універсал марки «PORSCHE CAYENNE», 2016 року випуску, з обємом двигуна 2967 куб.см, державний номер НОМЕР_1

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року скасувати, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, що визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов