Справа № 175/2900/16-а(2-а/175/60/16)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 175/2900/16-а(2-а/175/60/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Шальєвої В.А. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 175/2900/16-а (2-а/175/60/16) за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (Відповідач 1), Дніпропетровської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області (Відповідач 2) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії щодо відведення земельної ділянки, третя особа: Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною дії відповідача 1 дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1, які виразилися відмові у першочерговому відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва на підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» та відмові наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- скасувати рішення десятої сесії сьомого скликання Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року № 276-10/VII про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- зобовязати Відповідачів 1, 2 забезпечити практично захист та реалізацію прав ОСОБА_1 закріплені за ним п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» шляхом першочергового відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року провадження у справі № 175/2900/16-а (2-а/175/60/16) закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України. Розяснено позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочиснтва.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

Закриваючи провадження у зазначеній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спори про відведення земельних ділянок підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки особа в такому випадку звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого,неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 7 зазначеної норми КАС України до суб'єктів владних повноважень віднесено органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року за № 1-6/2010 положення пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Крім того, відповідно до зазначеного рішення Конституційний Суд України вирішив, що положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції виходив з того, що спори щодо відведення земельної ділянки підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права.

Водночас, вимоги позивача стосуються перевірки правомірності відмови відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. З обставин справи, встановлених судом, не вбачається, що спір виник стосовно земельної ділянки, яка передана іншій особі, або що при вирішенні цієї справи порушуються права третіх осіб.

Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, відповідач здійснював владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з наведеного, при прийнятті рішення у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо визначення юрисдикції справи, що призвело до помилкового закриття провадження у справі, тому ухвала суду підлягає скасуванню, з направлення справи для продовження розгляду.

Вказаний висновок колегією суддів здійснений з урахуванням правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 13 липня 2016 року (справа № 813/3482/14), яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що прийняття відповідачем рішення за поданою позивачем заявою не тягне за собою наслідком набуття позивачем права власності чи права користування земельною ділянкою, а також не тягне наслідків у вигляді порушення права власності чи права користування земельною ділянкою іншими особами. Також, у даному випадку земельна ділянка не була обєктом правовідносин сторін. Тому, твердження суду першої інстанції, що даний спір підлягає розгляду відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України за правилами цивільного судочинства є помилковим, оскільки суть даного спору не відповідає положенням частини 1 пункту 1 ст. 15 Кодексу щодо розгляду в порядку цивільного судочинства справ про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із земельних відносин.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Повний текст складений 5 грудня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 175/2900/16-а (2-а/175/60/16) скасувати.

Справу № 175/2900/16-а (2-а/175/60/16) за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської районної Державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії щодо відведення земельної ділянки направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: І.В. Юрко