Справа № 203/3331/17
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/3331/17
Провадження № 2-а/0203/184/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

03.11.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Єдаменко С.В.

при секретарі Заярній А.Ю.

за участю позивачки ОСОБА_1

представників відповідача Єрмолаєвої Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивачка звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з адміністративним позовом до Східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивувала тим, що працює в Дніпропетровському обласному управлінні лісового та мисливського господарства на посаді заступника начальника управління - завідувача сектора бухгалтерського обліку та звітності. На підставі направлення від 10 травня 2017 року № 390 головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористуванні Східного офісу Держаудитслужби було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності управління за період з 01 січня 2015 року по 31 травня 2017 року. За результатами ревізії було складено акт № 04.7-27/03, на який було подано заперечення. 26 липня 2017 року стосовно позивачку було складено протокол про адміністративне правопорушення № 04/0075/2017, а 03 серпня 2017 року винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1642 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності. Позивачка з вказаним не згода, вважає, що постанова винесена з порушенням законодавства: при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачці не було роз'яснено права, не враховано зауваження. Також вказувала, що порушень вимог законодавства допущено не було. У зв'язку з викладеним позивачка просила скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також визнати протиправними дії відповідача щодо проведення ревізії управління (а.с. а.с. 1 - 6).

В судовому засіданні позивачка адміністративний позов підтримала та просила його задовольнити з вказаній у позовній заяві підстави.

В судовому засіданні 26 жовтня 2017 року представник позивачки адміністративний позов підтримала та просила його задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували, вказували, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у встановленому порядку, при цьому їй були роз'яснені права про, що міститься її власноручний підпис в протоколі. Постанову було накладено у зв'язку з виявленими порушеннями. (а.с. а.с. 48 - 49).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року позивачці поновлено строк на оскарження постанови.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи та наявні в них докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно направлення № 390 від 10 травня 2017 року, виданого начальником Східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування в період з 11 травня 2017 року по 23 червня 2017 року було проведено ревізію Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства.

За результати ревізії було складено акт від 03 липня 2017 року № 04.07-27/03 (а.с. а.с. 57 - 104).

26 липня 2017 року головним державним аудитором відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби Чепурко Н.С. було складено протокол серії № 04/0075/2017пр про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що нею було допущено порушення порядку ведення бухгалтерського обліку - внесення недостовірних відомостей щодо спожитих комунальних послуг, перевищення добових витрат на відрядження, заниження кредиторської заборгованості та не відображення залишків товарно-матеріальних цінносте (а.с. 56)

03 серпня 2017 року начальником Східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби Васильєвим О.В. було винесено постанову № 04/0075/2017пн про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1642 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 204 грн. (а.с. 35).

Згідно ч. 1 ст. 1642 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Згідно оскаржуваної постанови позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку, зокрема, ч. 7 ст. 8, ч.ч.5, 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.п. 1, 10 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України, постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань.

Згідно п. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно ч. 5 ст. 9 вказаного Закону господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Згідно ч.8 ст. 9 цього Закону відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Будь-які обставини, які в свідчили про порушення позивачкою вказаних норм Закону відповідачем не наведено.

Згідно п. 1 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 березня 1998 року за № 218/2658 (з наступними змінами та доповненнями) Направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником (направлення у відрядження державного службовця здійснюється керівником державної служби) і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження. Строк відрядження визначається керівником або його заступником (строк відрядження державного службовця визначається керівником державної служби) але не може перевищувати 30 календарних днів, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98. Строк відрядження державного службовця протягом одного календарного року не може перевищувати 60 календарних днів, крім випадків, визначених законодавством. Згідно п. 10 розділу ІІ цієї Інструкції з дозволу керівника може братися до уваги вимушена затримка у відрядженні з не залежних від працівника причин за наявності підтвердних документів в оригіналі. Рішення про продовження терміну відрядження керівник приймає після прибуття відрядженого працівника до місця постійної роботи на підставі його доповідної записки, яке оформляється відповідним наказом (розпорядженням) керівника підприємства. За час затримки в місцеперебуванні у відрядженні без поважних причин працівникові не виплачується заробітна плата, не відшкодовуються добові витрати, витрати на найм житлового приміщення та інші витрати.

Таким чином, вказані пункти регулюють окремі питання оплати відрядження і не визначають правила ведення бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 визначено розмір добових при відрядженнях в межах України та за кордон і не регулює питань бухгалтерського обліку.

Посилання на Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 року за № 1365/26142 (з наступними змінами та доповненнями) взагалі зроблено некоректно, що не дозволяє з'ясувати, про порушення яких саме норм цього Положення йдеться.

Таким чином в ході судового розгляду не було встановлено порушень порядку ведення позивачкою бухгалтерського обліку, про які зазначено в оскаржуваній постанові.

При таких обставинах адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, постанова постанову начальника Східного офісу Держаудитслужби Васильєва О.В. від 03 серпня 2017 року № 04/0075/2017пн про накладення на позивачку адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Що ж до вимог про визнання протиправними дій відповідача з проведення ревізії управління, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки належним позивачем щодо таких вимог є Дніпропетровське обласне управління лісового та мисливського господарства, в якому проводилась ревізія, а не посадова особа цього управління.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 258, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 94, 128, 158-163, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Східного офісу Держаудитслужби Васильєва О.В. від 03 серпня 2017 року № 04/0075/2017пн про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 1642 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1.

В решті позову - відмовити.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дня складання її повного тексту на підставі Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08.11.2017 р.

Суддя С.В. Єдаменко