Справа № 338/1010/17
Суддя: Битківський Л.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1010/17

30 листопада 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року, якою він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 03 квітня 2017 року близько 11 год., керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», н.з. АТ 6157 ВВ, рухався по вул. Галицькій в м. Івано-Франківську. На вимогу працівників патрульної поліції, які рухались в службовому автомобілі позаду та подали відповідний сигнал, зупинив свою машину. Як пояснив відповідач, причиною зупинки стало те, що він (позивач) користувався засобом звязку (мобільним телефоном). Також поліцейський попросив надати поліс цивільно-правової відповідальності. Оскільки паперового примірника поліса у нього з собою не було, то запропонував інспектору оглянути на екрані смартфону його електронну копію. Посилаючись на брак часу, відповідач відмовився, пішов до патрульного автомобіля, а повернувшись за якийсь час, повернув йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, дозволив продовжувати рух. Тільки 19 вересня 2017 року в Богородчанському районному відділі ДВС разом із копією постанови про відкриття виконавчого провадження отримав копію постанови серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року, якою він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, про існування якої раніше йому нічого відомо не було.

Вважає, що вищевказана постанова є протиправною. Відповідач не мав жодних підстав зупиняти його автомобіль. Посилання на те, що він (позивач) користувався телефоном, не відповідають дійсності та не підтверджені доказами. Окрім того, позивач вважає, що вимога лейтенанта поліції ОСОБА_2 надати поліс цивільно-правової відповідальності суперечить вимогам п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування», згідно якої контроль за наявністю договорів обовязкового страхування покладено на органи Національної поліції та органи Державної прикордонної служби. При цьому перевіряти його можуть при наявності наступних підстав: 1) під час проведення державного технічного огляду; 2) при реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів; 3) при складанні протоколів про порушення правил дорожнього руху; 4) при оформленні матеріалів щодо дорожньо-транспортних пригод. Так як жодної з перелічених в законі підстав встановлено не було, вимога відповідача була незаконною.

До того ж поліцейський розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча ст. 276 КУпАП зобовязує розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Також відповідачем порушено вимоги ст.ст. 278; 279 КУпАП щодо процедури розгляду справи. В результаті він був позбавлений можливості в повному обсязі скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Окрім того, інспектором Калітаєвим Е.А. не дотримано вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (на день зупинки - 03 квітня 2017 року - у нього був чинний договір страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з «Страховою групою «ТАС», електронну копію відповідного поліса він пропонував оглянути відповідачу, а вимога закону щодо наявності у водія з собою саме паперового примірника полісу відсутня), просить визнати постанову серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року протиправною та скасувати.

Зважаючи на те, що копію вищевказаної постанови отримав тільки 19 вересня 2017 року, просить суд поновити строк на її оскарження. Вважає, що зроблена в постанові позначка про направлення йому її копії не може слугувати підтвердженням того, що він її отримав, ознайомився з її змістом та мав реальну можливість скористатись своїм правом на оскарження постанови.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не зявились. 26 жовтня 2017 року на адресу суду надійшло письмове заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено, що 03 квітня 2017 року інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківську лейтенант поліції ОСОБА_2 разом зі своїм напарником здійснювали патрулювання по вул. Галицька в місті Івано-Франківську. Близько 11 год. помітили автомобіль марки «Toyota Avensis», н.з. АТ 6157 ВВ, водій якого під час руху вказаного транспортного засобу користувався засобом звязку, тримаючи його в руці. Для того, щоб припинити правопорушення, водій службового автомобіля патрульної поліції включив звуковий сигнал, яким зобовязав водія транспортного засобу марки «Toyota Avensis», н.з. АТ 6157 ВВ, зупинитись. Останній дану вимогу виконав. Лейтенант поліції ОСОБА_2, представившись позивачу та проінформувавши його про причини зупинки - порушення п.п. «д» пункту 2.9. ПДР - попросив предявити документи, передбачені п.п. «а», «б», «ґ» п.2.1. ПДР. ОСОБА_1 частково виконав законну вимогу представника патрульної поліції, надавши посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак діючого поліса (сертифіката) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач при собі не мав.

Згідно ст. 36 КУпАП , якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Так як відповідно до ст.279 КУпАП відповідач як посадова особа має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зазначені в ст. 222 КУпАП, в тому числі за ч.1 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 було оголошено про початок розгляду справи, розяснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Івано-Франківську ОСОБА_2 після розгляду справи виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №828348, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Зміст постанови було оголошено позивачу. Проте останній відмовився підписувати постанову та отримати її копію. У звязку з цим копію постанови серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 було направлено поштовим звязком 04 квітня 2017 року, вихідний номер 1751.

Представник відповідача вказує в запереченні, що підстави для скасування вищезгаданої постанови відсутні. Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність - накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки, зокрема, поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка»). Звертає увагу суду, що обовязок водія мати при собі чинний страховий поліс (сертифікат) та предявити такий на вимогу поліцейського визначений, зокрема, п. 21.3 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.2.4. ПДР. Позивач не заперечує, що 03 квітня 2017 року керував автомобілем не маючи при собі поліса (сертифіката) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час розгляду справи інспектором він стверджував, що забув сертифікат вдома. Оскільки для перевірки поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідачу ОСОБА_1 надано не було, то останній правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч1 ст. 126 КУпАП.

Також представник відповідача в письмовому запереченні зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулось у відповідності до вимог КУпАП, постанова серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року є правомірною, вимоги позивача про її скасування безпідставні, задоволенню не підлягають. Окрім того, просить суд відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Зазначає, що позивач знав про винесення відносно нього постанови 03 квітня 2017 року. Однак, вважаючи, що уникне відповідальності, відмовився від отримання копії постанови на місці розгляду справи, як відмовився й від отримання листа, яким йому була направлена копія зазначеної постанови. Таким чином він мав можливість оскаржити постанову серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року в строк, визначений КУпАП, ще до відкриття відносно нього виконавчого провадження, однак умисно не скористався цим правом. За таких обставин, на думку представника відповідача, поновлення строку на оскарження постанови є недоцільним, підстав для цього немає.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Копія оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 03 квітня 2017 року в день її винесення ОСОБА_1 вручена не була. В постанові наявна відмітка, що її копію надіслано позивачу рекомендованим листом за вих. номером 1751 від 04 квітня 2017 року, до заперечення додано копію списку №116 згрупованих рекомендованих відправлень за 04 квітня 2017 року, однак доказів того, що ОСОБА_1 зазначений лист було вручено, відповідачем суду не представлено. Позивач факт отримання кореспонденції від УПП в м. Івано-Франківську в судовому засіданні заперечив. Водночас в матеріалах справи наявна його розписка про отримання копії оскаржуваної постанови 19 вересня 2017 року одночасно з копією постанови державного виконавця Богородчанського районного відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження (а.с.4).

За таких обставин суд вважає, що строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не пропущено. Останній подав позов про визнання протиправною та скасування постанови у визначений законом 10-денний строк з дня отримання її копії.

Відповідно до ст.7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Постановою інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ОСОБА_2 від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у звязку з порушенням п.2.1 «ґ» ПДР, оскільки цього числа об 11 год. 05 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 80 «а», керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», н.з. АТ 6157 ВВ, користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме - розмовляв по мобільному телефону, а також не мав при собі поліса цивільно-правової відповідальності (а.с.3).

Представник відповідача в запереченні посилається на ст.36 КУпАП, згідно якої в разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Однак даних, які б свідчили, що при винесенні постанови і накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 інспектор Калітаєв Е.А. керувався положеннями ст. 36 КУпАП в оскаржувані постанові немає. До того ж з постанови серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року не вбачається, що позивача було визнано винним у вчиненні ще якогось адміністративного правопорушення, окрім правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. В описовій частині оскаржуваної постанови дійсно зазначено, що ОСОБА_1 «керуючи транспортним засобом, користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону». Водночас ані посилання на п.2.9. (д) ПДР, який забороняє подібні дії водієві під час керування автомобілем, ані інформації про те, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, санкція якої передбачає відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) в постанові серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року немає.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваною постановою позивача було визнано винним тільки у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП. Однак суд не погоджується з висновком лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного порушення.

Санкція ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Станом на 03 квітня 2017 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу була застрахована у «Страховій групі «ТАС», про що свідчить поліс №АК/0029097, строком дії з 11 серпня 2016 року по 10 серпня 2017 року (а.с.14).

Позивач не заперечує, що на момент зупинки його автомобіля відповідачем паперового примірника поліса у нього з собою не було, однак він пропонував поліцейському оглянути на екрані мобільного телефону електронну копію зазначеного документа.

Зважаючи на те, що норма закону не містить чіткої вказівки щодо обовязку водія мати при собі саме паперовий екземпляр поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідачем та його представником доводи позивача щодо намагання представити для огляду електронну копію поліса не спростовані, правомірність прийнятого інспектором рішення не доведена, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП безпідставно, за відсутності складу відповідного адміністративного правопорушення, без наявності належних та допустимих доказів вчинення такого. За таких обставин постанову серії АР №828348 від 03 квітня 2017 року слід визнати протиправною та скасувати.

Керуючись ст.ст.159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 03 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк через суд першої інстанції.

Суддя Л.М. Битківський