Справа № 361/6196/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/6196/17 Головуючий у 1-й інстанції: Сердинський В.С.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2017 року позов задоволено.

Визнано дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_2 в здійсненні перерахунку розміру щомісячного грошового утримання неправомірними.

Зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 2 роки 5 місяців (з 01 вересня 1984 року по 01 липня 1989 року - навчання на денному відділенні юридичного факультету Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка); 3 роки 6 місяців 16 днів (з 01 серпня 1989 року по 17 лютого 1993 року - час роботи на посаді слідчого міліції); 1 рік 11 місяців (з 25 травня 1982 року по 25 квітня 1984 року - проходження строкової військової служби), а всього 7 років 10 місяців 16 днів.

Зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 13 жовтня 2016 року, з урахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 1993 року по 16 лютого 1996 року позивач ОСОБА_2 працював на посаді судді Приморського районного суду Запорізької області.

З 07 липня 1997 року працював суддею Броварського районного та міськрайонного суду Київської області, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача.

Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області №35с-к від 12 жовтня 2016 року, на підставі постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1514-VІІІ «Про звільнення суддів», позивача відраховано зі штату Броварського міськрайонного суду Київської області у відставку.

Відповідно до подання голови Броварського міськрайонного суду Київської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання, судді у відставці від 19 жовтня 2016 року № 6, стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 30 років 1 місяць 18 днів.

З 13 жовтня 2016 року Броварським об'єднаним УПФ України Київської області позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 84 відсотків, виходячи з розрахунку стажу роботи на посаді судді 22 роки 3 місяці та 2 дні.

10 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Броварського об'єднаного УПФ України Київської області з заявою щодо зарахування до стажу судді час стаціонарного навчання в університеті, строкової військової служби та роботи слідчим міліції та призначення, перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків.

Проте, Броварським об'єднаним УПФ України Київської області була надана відповідь №317/Ш-01 від 19 квітня 2017 року про відмову з посиланням не те, що обчислення розміру довічного грошового утримання проведено з урахуванням стажу роботи на посаді судді повних 22 роки і відсоток розрахунку довічного грошового утримання складає 84%, тобто довічне грошове утримання призначене і виплачується з 13 жовтня 2016 року, з урахуванням вимог чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 25 травня 1982 року по 25 квітня 1984 року проходив строкову військову службу (1 рік 11 місяців), з 01 вересня 1984 року по 01 липня 1989 року (2 роки 5 місяців) - половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка, з 01 серпня 1989 року по 17 лютого 1993 року (3 роки 6 місяців 16 днів) - час роботи на посаді слідчого міліції. Вказані обставини підтверджуються копією військового квитка, копією диплома, копією трудової книжки, копією довідки розрахунку стажу судді.

У відповідності до ст.126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п.8 ч.5 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ в редакції від 02 червня 2016 року, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно з вимогами ч.7 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

У відповідності до положень п.1.1 та п.1.4 Європейської хартії про Закон України «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, передбачено, що метою закону є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Закон надає кожному судді, який вважає, що його права за законом або в більш широкому порозумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інше знаходиться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутися до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який може зарадити таку можливість.

Відповідно до п.1.6 вказаної статті закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом зазначеного терміну, повинні отримати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно із п.54 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів від 17 листопада 2010 року №(2010) 12 оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Таким чином, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено Конституційним Судом України.

Спірні правовідносини, що виникли з 13 жовтня 2016 року між сторонами регулюються чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02 червня 2016 року, а також рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 року від 08 червня 2016 року.

Відповідно до чинного законодавства, а саме Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІ від 02 червня 2016 року із змінами, в п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказано: коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Також, абзац чотири п.34, цього ж розділу, який набув чинності з 05 січня 2017 року, вказує, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення/обрання.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання обчислюється відповідно до ст.141 Закону Україні «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07 липня 2010 року, в редакції Закону України №192-VІІІ від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», з урахуванням внесених змін рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року, яким визначено: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Відповідно до п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року стверджується, що «судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом».

Таким чином, на час набрання чинності Законом №2453-VІ, тобто станом на 01 січня 2011 року стаж роботи на посаді судді позивача становив більше 25 повних років і він набув право на призначення 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові №21-244а14 від 01 липня 2014 року, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Саме тому, при зарахуванні позивачу стажу роботи на посаді судді слід виходити із положення ст.43 Закону України «Про статус суддів» (у редакції Закону України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року), чинної на момент його призначення ОСОБА_2 суддею, тобто 18 лютого 1993 року і яка діяла до 01 січня 2011 року, та якою було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Згідно з частиною 4 цієї статті було встановлено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, сплачується за його вибором пенсія на загальних підставах або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж до 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з абз.2 п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповнене постановою Кабінету Міністрів України №545 від 11 червня 2008 року до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказана позиція висловлена у роз'ясненні Конституційного Суду України в рішенні №8-рп/2005року.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття «щомісячне довічне грошове утримання», зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Таким чином, законодавством, яке діяло до моменту набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ, було передбачено право зарахування до стажу, що давав право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи позивача на посаді слідчого, половину строку навчання за денною формою у юридичному університету та календарний період проходження строкової військової служби.

Станом на 19 серпня 2006 року стаж роботи позивача на посаді судді склав 20 років (13 років працював суддею і більше 7 років в сукупності працював слідчим міліції, а також проходив строкову військову службу і навчався на денному відділенні юридичного факультету Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка) і з того часу набув право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання.

Відповідно до наказу начальника управління Державної судової адміністрації в Київській області №191 від 07 серпня 2006 року позивачу почали виплачувати з 19 серпня 2006 року щомісячне грошове утримання у розмірі 80 відсотків заробітної плати як судді, який має право на відставку та продовжує працювати (стаж роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання складає повних 20 років). Кожний послідуючий рік з 2007 по 2011 роки згідно наказу начальника управління Державної судової адміністрації України в Київській області розмір щомісячного грошового утримання збільшувався на 2 відсотки, аж до 90 відсотків заробітної плати у 2011 році.

Таким чином, ще станом на 19 серпня 2011 року стаж роботи позивача на посаді судді становив 25 років і він на той час отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди (20 років - 80% + 5 років - 10% (5*2) 90%).

Та обставина, що на час призначення ОСОБА_2 довічного грошового утримання, тобто 13 жовтня 2016 року чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді слідчого, термін стаціонарного навчання в юридичному університеті та календарний період проходження строкової військової служби, оскільки зміни до п.34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» набрали законної сили з 05 січня 2017 року, не може бути підставою для відмови в зарахуванні вказаного стажу роботи на даний час, виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, згідно правової позиції Верховного Суду України правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Тоді як в позивача право на призначення пенсії виникло 19 серпня 2011 року. Зокрема, відповідно до наказу в.о. голови Броварського міськрайонного суду Київської області №46-к від 19 серпня 2011 року йому почали виплачувати щомісячне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати як судді, який має право на відставку та продовжує працювати.

Також, позивачу, як судді, згідно Конституції України, при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, згідно з положенням ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплені і в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

У відповідності до положення ст.58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні №3-3-рп/2013 від 03 червня 2013 року зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції У країни (абз.2 п.3 мотивувальної частини).

Також висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом у вищезазначених справах, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що зміни в законодавстві, які до 05 січня 2017 року обмежували права позивача у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, тобто час роботи на посаді слідчого, період навчання та проходження строкової військової служби, не можуть бути застосованими.

Таким чином, оскільки стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання складає 30 років 1 місяць 18 днів з яких: 22 роки 3 місяці 2 дні - стаж роботи судді; 3 роки 6 місяців 16 днів - стаж роботи слідчим міліції; 1 рік 11 місяців - стаж строкової військової служби; 2 роки 5 місяців - половина строку навчався на денному відділенні юридичного факультету Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка. Саме тому, щомісячне довічне утримання позивачу повинно бути призначене у розмірі 90 відсотків, а не 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (80% - за стаж роботи 20 років + по 2% за кожен рік роботи понад 20 років, але не більше 90%).

Таким чином, Броварське об'єднане УПФ України Київської області, відмовивши позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання судді з 84% на 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, не зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та роботу слідчим, діяло неправомірно.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи періоду проходження строкової військової служби, половини строку стаціонарного навчання в юридичному університеті та час роботи на посаді слідчого міліції, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про дату, з якої необхідно проводити перерахунок пенсії позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З огляду на дану норму, колегія суддів приходить до висновку про те, що підставою для перерахунку пенсії позивачу, є подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Колегією суддів встановлено, що із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до відповідача 19.04.2017 року, тому право на перерахунок призначеної пенсії у нього виникло з 01.05.2017 року, а не з 13.10.2016 року.

Згідно зі ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, частково спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для її скасування в частині, у зв'язку з порушенням норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195,196,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2017 року - скасувати в частині зобов'язання Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 13.10.2016 року, з урахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та постановити в цій частині нове, яким позов ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в частині зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 13.10.2016 року, з урахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - задовольнити частково.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01.05.2017 року, з урахуванням проведених виплат, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М.Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна