Справа № 2а/2470/619/11
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2470/619/11
Головуючий у 1-й інстанції: Ковалюк Я.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Совгири Д. І.

при секретарі: Семеновій Г.В.

за участю представників сторін:

позивача (апелянта) - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державна митна служба України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі , -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державної митної служби про визнання протиправним наказу Державної митної служби України від 10.02.2011 року №174-к та поновлення на посаді. Свій позов обґрунтовував тим , що відповідачем видано наказ "Про припинення державної служби" від 10.02.2011 року № 174-к з формулюванням : - " За порушення Присяги державних службовців припинити 11.02.2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_5 обласної митниці, відповідно до п.6ч.1 ст.30 ОСОБА_6 України "Про державну службу". Позивач вважає оскаржуваний наказ таким, що прийнятий з порушенням ЗУ " Про Дисциплінарний статут митної служби України" та "Про державну службу", на підставі хибних висновків та спотворених даних, викладених в акті №2 службового розслідування від 17.05.2010 року, а саме: 1.з спірним наказом позивач ознайомлений не був, проведення службового розслідування відбулось без попередження та без його участі, по факту подій а не конкретної особи; 2. однією з підстав припинення служби зазначалось "за негативні результати діяльності підпорядкованих працівників" та посилання на наказ про звільнення ОСОБА_7 № 1407 - к від 21.07.2010 року, однак факт вчинення ОСОБА_7 винного діяння ще не встановлений, так як даний наказ був оскаржений ОСОБА_7 в судовому порядку, розгляд справи якої зупинено; 3. хибність змісту та висновків акту №2 службового розслідування зумовлена тим , що до складу комісії увійшли посадові особи, які мали особисту зацікавленість, оскільки вони є працівниками аналітичної групи , які несуть відповідальність за виявлення ризиків скоєння порушення митних правил.

Ухвалою суду від 15.04.2011 року до участі в справі був залучений другий відповідач ОСОБА_5 обласна митниця.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.04.2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено з підстав необгрунованості обставин, на які посилається позивач.

Не погодившись з постановою суду позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи та прийняти нову постанову , якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Відповідачі подали заперечення на апеляційну скаргу та просили залишити постанову окружного суду в силі.

В судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення , крім інших є: неповне з'ясування судом обставин , що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи , які суд першої інстанції вважає встановленими та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи .

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

За своїм змістом рішення суду першої інстанції ідентичне запереченням відповідачів, що містяться в матеріалах справи на аркушах 39-44,в описовій частині постанови не міститься зазначення доказів, досліджених судом, встановлені судом обставини не підтверджені доказами, а також не наведено мотивів неврахування доказів наданих сторонами, не надано оцінки доказам, що міститься у справі.

Крім того, відповідно до п.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою , поданою відповідно до цього Кодексу , і не може виходити за межі позовних вимог.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував підставами, яким суд не дав належної оцінки у постанові і як зазначив представник позивача у судовому засіданні , суд першої інстанції безпідставно і самостійно змінив підстави позовних вимог, оскільки спірний наказ позивач просив визнати протиправним здебільшого через порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та формування невірних висновків, однак суд відмовив у задоволенні позовних вимог без зазначення відповідних обставин та обґрунтував постанову, посилаючись на обставини, які у спірному наказі не зазначались.

Як звертав увагу Верховний суд України у п.18 Постанови Пленуму від 06.11.1992 р.№9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Також суд у своєму рішенні послався на норми ч.2 ст. 409 МК України, хоча дана стаття містить лише одну частину.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав, визначених ст. 202 КАС України для скасування рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на слідуюче.

Так, з матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено , що управління СБУ в Чернівецькій області своїм листом №75/14/1205 від 11.05.2010 року проінформувало ОСОБА_5 обласну митницю про можливе незаконне переміщення через митний кордон України партії товарів харчової групи іноземного виробництва. Того ж дня в ході проведення спільних заходів відділу митної варти СБК та ПМП митниці і ВБКОЗ УСБУ в Чернівецькій області проведено перегляд вантажу - "консерви рибні", який надійшов на адресу ПП "Євротрейд ДОВ Плюс" та оформлений за ВМД від 11.05.2010 року.

12.05.2010 року ОСОБА_5 обласною митницею видано наказ № 509 про проведення службового розслідування , в ході якого було виявлено, що під час здійснення митного оформлення вантажу "консерви рибні", який надійшов на адресу ПП "Євротрейд ДОВ Плюс" (ВМД від 11.05.2010 року № 408010001/0/003225), головним інспектором сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_7 не в повній мірі виконано вимоги ст. 40 МК України в частині не проведення мінімуму необхідних процедур, необхідних для забезпечення додержання митного законодавства , ст.41 МК України в частині неналежного обрання форми митного контролю, вимоги пункту 25 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації , затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 №314, в частині не ініціювання проведення митного огляду, вимоги наказу Державної митної служби України від 09.07.97 року №307 в частині прийняття ВМД до митного оформлення за відсутності торговельного найменування товару в графі 31 ВМД .

Наказом Держмитслужби від 21.07.2010 року №1407-к за порушення службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи та призвело до заподіяння матеріальних збитків державі в розмірі 90 858, 70 грн. ОСОБА_7 звільнено з митних органів.

Як зазначено в акті №2 службового розслідування від 17.05.2010 року дані порушення стали можливими внаслідок неналежного контролю за роботою підпорядкованого особового складу з боку начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста" Чернівці" ОСОБА_2, який не забезпечив виконання покладених на сектор завдань з контролю за митним оформленням та пропуском через митний кордон України товарів, що свідчить про несумлінне виконання ним службових обов'язків, передбачених п.2.1., п. 2.2. Посадової інструкції начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_5 обласної митниці, затвердженої начальником митниці 26.06.2009 р.

Згідно з п.4.11 Посадової інструкції ОСОБА_2 несе відповідальність за негативні результати діяльності підпорядкованих працівників.

Наказом Державної митної служби №174 - к від 10.02.2011 року за порушення Присяги державних службовців у частині сумлінного виконання своїх обов'язків , припинено 11.02.2011 року перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_2, начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_5 обласної митниці, відповідно до п. 6 ч. 1ст.30 ОСОБА_6 України "Про державну службу".

З даним наказом ОСОБА_2 не погодився та просив суд визнати його протиправним та скасувати так як :

1. З наказом №509 від 12.05.2010 року позивач ознайомлений не був та не знав, що стосовно нього проводиться службове розслідування, що призвело до неможливості оскаржити його висновків. Дані обставини підтверджує відсутність підпису позивача в акті про ознайомлення із змістом цього наказу.

Згідно ст.408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України , цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - ОСОБА_6 України "Про державну службу".

Як вбачається з матеріалів справи рішення про проведення службового розслідування було прийнято відповідно до наказу ОСОБА_5 обласної митниці від 12.05.2010 року №509 "Про проведення службового розслідування", виданого на підставі абзацу 2 п.2.1 Порядку проведення службових розслідувань у митних органах України , спеціалізованих митних установах та організаціях, затвердженого наказом Держмитслужби України від 29.07.2002 №408.

Абзац 2 п.2.1 вищезазначеного Порядку передбачає, що службове розслідування проводиться: у разі невиконання або неналежного виконання посадовими особами митної служби України службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду державі, підприємству, установі, організації, громадянинові чи об'єднанню громадян.

З аналізу наведених положень, колегія суддів погоджується з позицією апелянта щодо того, що проведення службового розслідування по факту, а не стосовно конкретних посадових осіб митної служби унеможливлює повноту, всебічність та об'єктивність висновків комісії з службового розслідування.

Посилання представника відповідача, що проведення службового розслідування по факту правопорушення не суперечить вимогам закону, спростовуються ОСОБА_6 України " Про дисциплінарний статут митної служби України", який визначає спеціальні заходи щодо встановлення сумлінного ставлення державного службовця до своїх обов'язків, одним із яких є службове розслідування, удосконалений порядок проведення якого визначений ( на час виникнення спірних відносин ) наказом Державної митної служби України від 29 липня 2002 р. N 408 "Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у митних органах України, спеціалізованих митних установах та організаціях" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2002 р. за N 665/6953.

Пункт 2.1. Наказу №408 передбачає перелік підстав для проведення службового розслiдування , серед якого є підстава: - на вимогу посадової особи митного органу з метою зняття безпiдставних, на її думку, звинувачень або пiдозри.

Як зазначив позивач в апеляційній скарзі ні відповідачем, а ні судом не було взято до уваги ту обставину, що у своїх зауваженнях щодо змісту акту службового розслідування від 25.01.2011 року ОСОБА_2 клопотав провести додаткові дії по службовому розслідуванню , саме з метою зняття з нього безпідставних, на його думку , звинувачень. /а.с. 162-165/.

Заперечення представника відповідачів з тих підстав, що дані зауваження були подані пізніше та не у вигляді окремого клопотання, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на пункт 2.3. Наказу № 408 , який визначає, що метою службового розслiдування є: об'єктивне й усебiчне з'ясування обставин скоєння порушення; виявлення причин та умов, що сприяли скоєнню порушення; установлення винних i визначення ступеня їх вiдповiдальностi за скоєне порушення; ужиття заходiв до недопущення подiбних порушень у подальшому.

Форми подання клопотання про проведення службового розслідування чинним законодавством не встановлено.

Той факт, що з актом службового розслідування позивач не був ознайомлений вчасно відповідачем не заперечувався та підтверджується актом №2 /а.с. 63-75/.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в ході проведення службового розслідування відповідачем були допущені невідповідності дотримання встановленого порядку проведення службового розслідування.

Однак, колегія суддів звертає увагу також на ту обставину , що саме по собі недотримання процедури проведення службового розслідування ( з підстав даної конкретної справи) не може бути підставою для задоволення позовних вимог позивача, та не може використовуватись , як встановлений судом факт у розгляді інших справ, оскільки даному факту оцінка надавалась судом в сукупності з іншими обставинами справи та на підставі наявних у справі доказів.

2. За змістом ч.ч.4, 5 ст.11 КАС України , суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень.

Колегією суддів встановлено, що предметом цього спору є питання законності звільнення особи з займаної посади, а отже, з'ясування цих обставин та правомірності дій відповідача і мало бути перевірене судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.2 КАС України з метою прийняття законного і обґрунтованого судового рішення.

Розглядаючи питання щодо законодавства , яким врегульовані відносини публічної служби, необхідно виходити з того , що ці відносини , перш за все , є предметом регулювання конституційного та адміністративного права.

Відповідно до ст.14 ОСОБА_6 України "Про державну службу" , дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків. Як зазначено в ч.2 ст.11 цього ж ОСОБА_6 конкретні обов'язки та права державних службовців визнаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

У спірному Наказі зазначено, що порушення допущені ОСОБА_7 стали можливими внаслідок неналежного контролю за роботою підпорядкованого особового складу з боку начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_2, який не забезпечив виконання покладених на сектор завдань з контролю за митним оформленням та пропуском через митний кордон України товарів, що свідчить про несумлінне виконання ним службових обов'язків, передбачених п.2.2. Посадової інструкції.

Пунктом 2.2. Посадової інструкції начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_5 обласної митниці, затвердженої начальником митниці 26.06.2009 року передбачено обов'язок начальника сектору здійснювати контроль за роботою в усіх напрямках діяльності сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці".

Як зазначив позивач у судовому засіданні, та визнав представник відповідачів законодавчо жодним актом не визначений обсяг дій, що включає у себе поняття "контролю за митним оформленням", тому які саме дії мав вчинити позивач відповідачем ні в акті службового розслідування, ні у запереченнях зазначено не було.

У відповідності до пункту 25 ОСОБА_6 України " Про Дисциплінарний статут митної служби України " закінчення шестимісячного строку від дня вчинення дисциплінарного правопорушення або закінчення місячного строку від дня виявлення дисциплінарного правопорушення, не рахуючи часу відсторонення посадової особи митної служби від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, перебування її у відпустці чи у відрядженні або часу проведення службового розслідування виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача, враховуючи сплив відповідних строків притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 було припинено перебування на державній службі, відповідно до п.6 ч.1 ст.30 ОСОБА_6 України " Про державну службу", що не є застосуванням дисциплінарного стягнення.

Законодавство передбачає наступну юридичну відповідальність робітників державного апарату: дисциплінарну, матеріальну, адміністративну і кримінальну.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є вчинення державним службовцем провини, тобто порушення (невиконання службових) обов'язків, правил внутрішнього трудового розпорядку, наказів адміністрації, вимог законодавчих актів, якщо за ці дії не передбачена кримінальна відповідальність.

У листі заступник начальника Управління - начальник ВБКОЗ Управління від 15.04.2011 року повідомляє, що матеріали службового розслідування ОСОБА_5 обласної митниці щодо можливих зловживань владою та службовим становищем ОСОБА_2 були направлені в прокуратуру Чернівецької області. По факту неналежного виконання посадовими особами митного органу своїх службових обов'язків за ч.1 ст. 367 КК України порушено кримінальну справу. Процесуальне рішення стосовно ОСОБА_2 у справі, яка перебуває у провадженні слідчого, не приймалось. /а.с.38/

Отже, на час прийняття спірного Наказу та розгляду справи позивач до юридичної відповідальності не притягувався.

У спірному Наказі зазначено, що ОСОБА_2 порушено Присягу державних службовців у частині сумлінного виконання своїх обов'язків.

ОСОБА_6 України " Про державну службу", щодо Присяги , не створюють безпосередньо права та обов'язку - їх головне призначення у формуванні відповідних моральних засад діяльності державного службовця. Особа, яка приймає присягу, урочисто присягає дотримуватись встановлених правил поведінки, а тому порушення Присяги державного службовця та конкретні порушення трудової дисципліни знаходяться у різних площинах діяльності державного службовця.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією відповідача, що припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги державного службовця не є дисциплінарним стягненням, а є додатковою підставою для припинення державної служби, визначеною ОСОБА_6 України "Про державну службу".

Утім, в наказі №174-к від 10.02.2011 року відсутні відомості про несумлінне виконання позивачем конкретних завдань, передбачених колом його обов'язків. А формування ж дисциплінарного проступку в такому змісті як " в частині сумлінного виконання своїх обов'язків" носить загальний і неконкретизований характер, та не відповідає загальним вимогам про трудову дисципліну, оскільки сам факт не виконання службових обов'язків позивачем не визнавався, а підстави якими ОСОБА_2 спростовував його комісією, що проводила службове розслідування та відповідачем не перевірявся ( щодо відсутності Акту огляду вантажу Львівської митниці).

Більш того, з тексту оскаржуваного наказу видно, що при застосуванні стягнення відповідачем в порушення ст. 149 КЗпП України, пункту 27 ОСОБА_6 України " Про Дисциплінарний статут митної служби України ", не були враховані ні ступінь тяжкості вчиненого проступку, ні заподіяна саме ним шкоди, ні попередня робота позивача, ні характер правопорушення, обставини за якими воно було вчинене, ставлення позивача до служби і стаж роботи в митних органах.

Крім того, у спірному Наказі йдеться, що згідно з п.4.11 Посадової інструкції ОСОБА_2 несе відповідальність за негативні результати діяльності підпорядкованих працівників.

Однак, у даному наказі відсутнє посилання чому і на підставі, якої норми ОСОБА_6 позивача було притягнуто до даного виду відповідальності .

Особливості підстав адміністративної відповідальності державних службовців у тому, що вони несуть її за порушення встановлених загальнообов'язкових правил своїми власними діями, у тому числі неправомірними вказівками, виконуючи які, підпорядковані їм працівники, порушують встановлені правила. Нарешті, державні службовці можуть нести адміністративну відповідальність і за невжиття заходів щодо забезпечення виконання іншими особами, якщо забезпечення їх дотримання входить до кола службових повноважень цих державних службовців. (Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ. Трудове право.)

З огляду на викладене, відповідачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про порушення позивачем ОСОБА_8 державного службовця або неналежного і несумлінного виконання своїх службових обов'язків.

За загальним правилом будь - яке звільнення особи (як у відносинах публічної служби, так і у звичайних трудових відносинах) має бути обґрунтованим, тобто мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену або Кодексом законів про працю України , або ОСОБА_6 України " Про державну службу".

Відсутність чіткого викладу переліку дій , які на думку відповідача мав би здійснити ОСОБА_2 під час митного огляду вантажу та конкретного посилання на норми права, які ним не дотриманні позбавило можливості позивача спростувати або ж визнати певні факти даної справи.

Адміністративний суд, оцінюючи відповідність законодавству рішення про звільнення, в першу чергу досліджує його на предмет відповідності принципу обґрунтованості, закріпленого п.3 ч.3.ст.2 КАС України.

Оскільки відповідач видав розпорядчий документ, яким фактично прийняв рішення та вирішив за порушення Присяги державних службовців припинити 11.02.2011 року перебування ОСОБА_2 на державній службі в митних органах України, то колегія суддів звертає увагу на те, що таке рішення повинно ґрунтуватися на належних доказах, які б підтверджували факт порушення присяги державного службовця та причинний зв'язок між подією та безпосередніми діями ( бездіяльністю) позивача.

Згідно п.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Частиною 1 ст.14 ОСОБА_6 України " Про державну службу" визначено, що за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює, до державного службовця застосовуються дисциплінарні стягнення.

ОСОБА_6 України " Про державну службу" передбачено конкретні дисциплінарні заходи, що можуть застосовуватися до державних службовців за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків. І лише вжиті до державного службовця заходи дисциплінарного впливу, на думку колегії суддів, є належним доказом підтвердження такого факту.

Доказів застосування до ОСОБА_2 заходів дисциплінарного впливу (дисциплінарних стягнень) суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що наказ Державної митної служби "Про припинення державної служби " № 174 - к від 10.02.2011 року підлягає скасуванню, оскільки факти зазначені у ньому є передчасними та необґрунтованими, висновки зроблені без об'єктивного й усебiчного з'ясування обставин скоєння порушення; виявлення причин та умов, що сприяли скоєнню порушення; установлення вини позивача та визначення ступеня його вiдповiдальностi за скоєне порушення; беручи за основу акт службового розслідування №2 від 17.05.2010 р., у якому внесено пропозицію " застосувати до ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення - звільнення", спірний наказ не містить чітких обґрунтувань не погодження з пропозицією комісії, щодо застосування до позивача саме дисциплінарного стягнення; висновки про припинення перебування позивача на державній службі з огляду на обставини справи є непропорційними, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, як того передбачають вимоги п.3 ст.2 КАС України.

Частиною 2 ст.167 КАС України встановлено , що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та його скасування.

Частиною 1 ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла висновку про поновлення ОСОБА_2 на роботі з 25.02.2011р. на посаді начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_5 обласної митниці.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Враховуючи, що позовна вимога про присудження оплати за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 не заявлялась , колегія суддів вважає безпідставною вимогу про звернення постанови до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Згідно п.4ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги , що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи, що вимогами ст.233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, колегія суддів вважає, що не вирішення питання про стягнення заробітної плати в порядку розгляду даної справи не порушує жодним чином права позивача та не позбавляє його можливості та права ( у разі необхідності) звернутись до суду з відповідними позовними вимогами окремо.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку, що постанова суду першої інстанції не може залишатись в силі та підлягає скасуванню. Позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю .

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державна митна служба України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,- скасувати .

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України " Про припинення державної служби " від 10.02.2011 року № 174 - к.

Поновити ОСОБА_2 на державній службі на посаді начальника сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №1 митного поста "Чернівці" ОСОБА_5 обласної митниці з дня звільнення 25.02.2011 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15.08.2011р .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

секретар