Справа № 125/1480/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 125/1480/17

Головуючий у 1-й інстанції: Хитрук В.М.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

30 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок призначеної пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі Жмеринське ОУПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок призначеної пенсії.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01 березня 2011 року відповідачем, призначено ОСОБА_2, пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсію їй обчислено із заробітної плати за періоди роботи з 01 серпня 1984 по 31 липня 1989 та з 01 липня 2000 по 28 лютого 2011 з урахуванням середньомісячного заробітку по Україні за 2010 рік - 1982,63 гри. Загальний стаж позивачу було враховано по 28 лютого 2011 року і він складав 34 роки 24 дні, з яких стажу працівника охорони здоров'я - 17 років 2 місяці 17 днів, працівника освіти - 11 років 6 місяців 14 днів.

У зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_2 на роботу лікарем-бактеріологом бактеріологічної лабораторії, відповідачем з 01 квітня 2011 року припинено їй нарахування пенсії за вислугу років, на підставі частини другої статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Після досягнення загального пенсійного віку, 11 серпня 2014 року позивач звернулася до Жмеринського ОУПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З вказаної дати ОСОБА_2 призначено пенсію за віком, яку обчислено із заробітної плати за період роботи з 01 серпня 1984 по 31 липня 1989 та з 01 липня 2000 по 31 липня 2014 з урахуванням середньомісячного заробітку по Україні за 2010 рік - 1982,63 грн.

10 травня 2017 року позивач звернулася до відповідача з вимогою перерахувати пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року звернення за пенсією, однак орган пенсійного фонду, листом від 31.05.2017 №731/06-31/02 відмовив у перерахунку пенсії повідомивши про те, що їй була призначена пенсія за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік - 1982,63 грн.

Вищевказане слугувало підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року її призначення, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року №1058 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 6 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно абзацу першого частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV, в редакції Закону України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ, встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з частиною третьою статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців".

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузі статистики, економіки, соціальної політики і фінансів.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз вищезазначених правових норм дає суду підстави вважати, що показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, може застосовуватися тільки один раз при первинному призначенні особі, що досягла пенсійного віку, пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за винятком осіб, яким призначено пенсію по інвалідності, за цим законом і які після призначення пенсії продовжували працювати не менш як 24 місяці.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачу вперше призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і для обчислення її розміру пенсії, відповідачем застосовувся показник середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а не середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Окрім того, в даному випадку має місце призначення вперше іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії як стверджує відповідач, тому в даному підлягають застосуванню положення статті 40 Закону №1058.

Таким чином, особам, які вперше звернулися за призначенням пенсій за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в 2014 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2011-2013 роки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

За приписами частини 1 статі 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про протиправність дій відповідача, щодо відмови позивачу в призначенні йому пенсії за віком, передбаченої ст.26 Закону "України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", з застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2014 рік.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Барського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.