Справа № 148/1973/17
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1973/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря: Носулько К.П.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Тульчинського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи - Тульчинський відділення Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області (далі Тульчинський ВП НВП ГУНП у Вінницькій області), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Тульчинського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов обґрунтовується тим, що постановою інспектора СРПП Тульчинського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі - інспектора) серії БР № 920717 від 26.10.2017, на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у ній зазначено, що позивач 26.10.2017 близько 18:40 год. по вул. Києво-Подільській у м. Тульчин Вінницької області, керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги дорожнього знаку «Рух заборонено».

З зазначеними даними ОСОБА_1 не погоджується, так як він дійсно, у зазначений у постанові час, керуючи своїм автомобілем, повернув з вулиці Пушкіна на вулицю Києво-Подільську, де біля магазину «Теплий дім» на прохання пасажира розвернувся та знову поїхав у напрямку вулиці Пушкіна.

В цей час йому на зустріч виїхав автомобіль без ввімкнених фар та проблискових маячків, який перекрив рух, після чого з нього вийшли працівники поліції та почали вимагати у позивача документи, мотивуючи це тим, що він їхав на знак «рух заборонено».

Пояснення позивача щодо відсутності будь-яких знаків, які б вказували на заборону в'їзду чи якісь обмеження в русі при в'їзді на вулицю Києво-Подільську з боку вулиці Пушкіна, працівники поліції не взяли до уваги, не допитали у якості свідка пасажира і склали оскаржувану постанову. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, а інспектор пояснив, що в таких випадках протокол не складається.

Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій вказав, що позов підтримує і просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій вказав, що проти вимог позивача заперечує і просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області у судове засідання не зявився і відомостей про причини неявки до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що постановою серії БР № 920717 від 26.10.2017, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно змісту вказаної постанови 26.10.2017 о 18:40 год. позивач по вулиці Києво-Подільській у м. Тульчин Вінницької області, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги дорожнього знаку «Рух заборонено» (а.с. 4).

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, встановлено відповідальність за вчинення дій щодо: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналізуючи докази наявні у справі, враховуючи наведені норми права, суд приходить до висновку, що постанова інспектора серії БР № 920717 від 26.10.2017, винесена без повного зясування всіх обставин справи, оскільки у оскаржуваній постанові не зазначено пункт правил дорожнього, який порушено ОСОБА_1, а також у графі «до постанови додається» не зазначено жодних відомостей, що свідчить про те, що відповідач при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо позивача обмежився винесенням постанови при цьому не зясувавши всіх обставин справи та не оцінивши доказів і жодним чином не зафіксувавши факт самого правопорушення.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частина 2 ст. 71 КАС України, встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як слідує із ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача, обмежившись поданням заяви про розгляд справи за його відсутності та запереченням проти задоволення позову, суд приходить до висновку необхідність скасування постанови серії БР № 920717 від 26.10.2017.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 7, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 - 72, 87, 94, 99, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 920717 від 26.10.2017, винесену інспектором СРПП Тульчинський ВП НВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: