Справа № 810/3790/17
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року № 810/3790/17

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лисенко В.І.,

за участі секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.10.2017 № та №, якими позивачу нараховані грошові зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 3813651,00 грн.

В основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень покладено висновок податкового органу про заниження позивачем зобовязань зі сплати податку на додану вартість та завищення податкового кредиту за рахунок сум податку на додану вартість згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ «ЗФ Юзовська».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки договір з ТОВ «ЗФ Юзовська» мав реальний характер товар поставлено контрагентом та оплачено позивачем. Ці факти підтверджуються документально, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку і податковій звітності. Позивач вважає висновки податкового органу неправомірними, а тому просив оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» є юридичною особою, як платник податків перебуває на обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, є платником податку на додану вартість.

Як встановлено судом, між ТДВ «Шамраївський цукровий завод» (Покупець) і ТОВ «ЗФ Юзовська» (Продавець) укладено Договір купівлі продажу від 02.03.2017 № 04 (т. 1, а.с. 60 62), згідно якого Продавець зобовязується передати у власність (повне господарське відання) Покупцю вугільну продукцію (Товар), а Покупець належним чином прийняти і своєчасно оплатити цей Товар.

Постачання Товару здійснюється Покупцю партіями в напіввагонах навалом. Умови поставки: СРТ станція Біла Церква, на підїздну колію ТОВ «Агротехніка», згідно міжнародних Правил інтерпретації комерційних термінів (Інкотермс) у редакції 2010 року, Одержувач ТОВ «Агротехніка». Факт постачання підтверджується передачею Покупцю факсом або електронною поштою залізничної накладної. Кожна партія відвантаженого товару повинна супроводжуватись наступними документами: залізничною квитанцією № 4, документом про якість або засвідченою копією, податковою накладною, актом приймання-передачі відвантаженої продукції.

За наслідком виконання умов вказаного Договору ТОВ «ЗФ Юзовська» виписано на адресу ТДВ «Шамраївський цукровий завод» видаткові та податкові накладні, які були надані позивачем до перевірки, що підтверджується змістом Акту перевірки (т. 1, а.с. 20 21), та копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 124 179).

Позивач здійснив оплату за вказаним Договором, що підтверджується наданими до перевірки платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 27).

Сторонами вказаного Договору складено Акти звіряння взаємних розрахунків (т. 3, а.с. 101, 102).

До перевірки позивачем також було надано накладні на перевезення, що підтверджується змістом Акту перевірки (т. 1, а.с. 22 23), та копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 202 т. 2, а.с. 12).

Сторонами даного Договору було складено Акти прийняття-передачі виконаних робіт, послуг (т. 1, а.с. 13 39).

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору, між ТОВ «Агротехніка» (Виконавець) і ТДВ «Шамраївський цукровий завод» (Замовник) укладено Договір надання послуг від 02.03.2017 № 02/03 (т. 2, а.с. 40 41), згідно умов якого Виконавець надає Замовнику послуги з прийняття на власну залізничну колію вагонів з вугіллям Замовника, його охорону, розвантаження з вагонів, навантаження на автомобілі Замовника, зважування та передачу Замовнику.

За наслідком виконання умов вказаного Договору його сторонами складено відповідні Акти надання послуг, копії яких містяться в матеріалах справи (т. 2, а.с. 42 64).

З матеріалів справи убачається, що транспортування придбаного позивачем вугілля із залізничної станції «Біла Церква» до ТДВ «Шамраївський цукровий завод» здійснювалось власним автотранспортом останнього, що підтверджується наданими до перевірки товарно-транспортними накладними та подорожніми листами (т. 1, а.с. 23 28), копії яких містяться в матеріалах справи (т. 2, а.с. 65 т. 3, а.с. 95).

За здійсненими господарськими операціями, позивачем сформовано податковий кредит на підставі виписаних ТОВ «ЗФ Юзовська» податкових накладних у розмірі 3 272 200,00 грн.

Відповідно до Наказу ГУ ДФС у Київській області від 11.09.2017 № 1624, посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТДВ «Шамраївський цукровий завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ЗФ Юзовська» за період з 01.04.2017 по 31.05.2017, за наслідками якої складено Акт від 27.09.2017 №731/10-36-14-11/13737989.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження позивачем зобовязань зі сплати податку на додану вартість у квітні 2017 року в сумі 1 082 901 грн., та завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за травень 2017 року на суму 2 189 299 грн.

У ході перевірки позивача податковим органом проведено аналіз інформаційних баз ДФС по ланцюгу постачання по контрагенту ТОВ "ЗФ Юзовська" та встановлено відсутність придбання будь-яких товарів, робіт, послуг постачальниками вказаного підприємства. На підставі чого відповідачем зроблено висновок про неможливість встановлення походження вугілля кам'яного, реалізованого ТОВ "ЗФ Юзовська" на адресу ТДВ «Шамраївський цукровий завод». Також, під час перевірки взято до уваги той факт, що у ТОВ «ЗФ Юзовська» не має власних або орендованих засобів, трудових ресурсів, відсутнє залучення сторонніх організацій.

Враховуючи наведене, посадові особи відповідача дійшли висновку про безтоварність господарських відносин між позивачем та "ЗФ Юзовська" , та, як наслідок: безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які були сплачені "ЗФ Юзовська" у складі вартості отриманих товарів, у розмірі 3 272 200,00 грн.

За результатами перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.10.2017 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 1 624 352 грн., та № НОМЕР_2, яким визначено позивачу суму завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 2 189 299 грн. яких 1 082 901 грн. за основним платежем, та 541 451 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За наслідками адміністративного оскарження висновки Акту перевірки та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сллачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулась раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податі у товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, ін. документами передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на формування податкового кредиту виникає у платника податків у звязку із здійсненням ним господарських операцій, що підтверджені відповідними розрахунковим, платіжними, та іншими документами. Таке право покупця не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Суд зазначає, що податкові накладні, виписані на адресу позивача ТОВ «ЗФ Юзовська», були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується змістом Акту перевірки (т. 1, а.с. 27).

Згідно із ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що реалізація товару контрагентом та оплата його вартості позивачем підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та у податковій звітності; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними, банківськими виписками, актами прийняття виконаних робіт, товарно-транспортними накладними.

Використання придбаного товару (вугілля) у власній господарській діяльності підтверджується наявністю у підприємства двох парових котлів Тампелла-Карлсон (паливо - вугілля), які задіяні під час технологічного процесу виготовлення цукру.

На підтвердження зазначеного у судовому засіданні представник позивача надав Технічний звіт про проведення режимно-налагоджувальних та тепло-екологічних випробувань парових котлів Тампелла-Карлсон ст. № 1,2 per. №174,175 (паливо вугілля) та ТС-35У ст. №4 per. №177 (природний газ), виконаних по договору № 19 від 08.11.2016 і встановлених у ТЕЦ ТДВ «Шамраївський цукровий завод», режимні карти котлів, розроблені Малим приватним підприємством «Ява» (т. 3, а.с. 140 248).

Пояснив, що для забезпечення роботи котлів протягом січня вересня 2017 року підприємством придбано загалом 14 725,95 тонн вугілля, у т.ч.: ТОВ «ЗФ Юзовська» - 13 573,750 т., ТОВ «ТПК «Трейд» - 128,000 т., ТОВ АН Груп» - 320,200 т., ПП «Надра» - 704,000 т. Тобто, переважну частину вугілля позивачем придбано саме у ТОВ «ЗФ Юзовська».

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи Декадних виробничо-технічних звітів цукробурякового виробництва №№ 1, 2, 3, 4 (т. 4, а.с. 11 15), позивачем у період з 14.09.2017 по 31.10.2017 виготовлено 17 768,5 т. цукру.

Також, в матеріалах справи містяться Звіти про витрату палива, вироблення тепло- та електроенергії (т. 4, а.с. 15 24).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що придбання позивачем у ТОВ «ЗФ Юзовська» товару безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю.

При цьому, суд звертає увагу, податковий орган ані в Акті перевірки, ані в ході судового розгляду не ставив під сумнів достовірність даних, які містять первинні бухгалтерські документи позивача, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обовязкових реквізитів.

Посилання відповідача на той факт, що на підприємстві контрагента позивача відсутні власні або орендовані засоби, трудові ресурси, неможливо дослідити як здійснювалось транспортування вугілля до станції відправлення, що свідчить про відсутність реального здійснення операцій, суд не приймає до уваги, оскільки вказаний факт не позбавляє ТОВ «ЗФ Юзовська» можливості залучати для виконання умов договору третіх осіб. А наявність на підприємстві працюючих у кількості 3 осіб (а.с. 56) дає можливість контрагенту організувати процес перевезення і без наявності таких засобів у власності.

Посилання відповідача на те, що у контрагента позивача відсутній факт придбання такої номенклатури товару по ланцюгу постачання суд оцінює критично у звязку з наступним.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Також, у матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані суду будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб контрагента позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням наданих представником позивача та досліджених судом первинних документів, а саме: податкових та видаткових накладних, банківських виписок, актів надання послуг, товарно-транспортних накладних, відомостей вагонів, паспортів якостей на кожну партію вугілля, договорів, подорожніх листів вантажного автомобіля, актів звіряння, позивачем підтверджено реальність вказаних господарських операцій.

З огляду на той факт, що під час судового розгляду відповідачем не наведено обставини, які б спростовували факт здійснення позивачем вказаних господарських операцій, достовірності і повноти відображення у податковій звітності, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень податкового органу.

Отже, висновки податкового органу про порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3 ст. 198 ПК України є помилковими.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, таким чином, судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 24.10.2017 № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2.

Стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області судові витрати у сумі 57 204 (пятдесят сім тисяч двісті чотири) грн. 77 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 грудня 2017 р.