Справа № 242/4322/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року справа №242/4322/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В., Чебанов О.О., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 р. у справі № 242/4322/17 (головуючий І інстанції Черков В.Г.) за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовною заявою до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі по тексту відповідач, апелянт УПФУ) в якому просив суд поновити процесуальний строк на звернення до суду, оскільки тільки 04.08.2017 року стало відомо про помилку у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визнати протиправним рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме: з 08.02.2017 року в розмірі 90% суддівської винагороди та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - було задоволено.

Рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 29.08.2017 року №1629 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 визнано протиправним та скасовано.

Зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме: з 08.02.2017 року в розмірі 90% суддівської винагороди. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з допомоги на оздоровлення, яка виплачується суддям під час надання щорічної відпустки, утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зазначена допомога підлягає включенню до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за приписами Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у відсотках від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно до ст.135 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат - за вислугу років, перебування на адміністративній посаді судді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Наведений перелік є вичерпним та не передбачає можливості врахування до суддівської винагороди інших видів виплат.

Просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 відповідно наказу Селидівського міського суду Донецької області від 17 лютого 2017, № 3-к відрахований зі штату суду у зв'язку з поданням заяви про відставку та звільненням з посади судді.

Згідно протоколу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 квітня 2017, № 358 позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди у розмірі 23680 грн.

Згідно з довідкою ТУ ДСА України в Донецькій області від 04.08.2017 року № 1357, суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 31 733,33 грн., у тому числі 1/12 частина матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1 333,33 грн. (16 000 грн. : 12 місяців).

22.08.2017 року позивач звернувся до відповідача про перерахунок пенсії по заробітку відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, але рішенням відповідача від 29.08.2017 року № 1629 йому відмовлено у здійсненні перерахунку, оскільки у довідці ТУ ДСА України в Донецькій області від 04.08.2017 року № 1357 невірно складено розмір суддівської винагороди, а саме: ст. 135 розділу ІХ Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат - за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, тому матеріальна допомога на оздоровлення не входить до розрахунку щомісячного грошового утримання.

Не погодившись з рішенням Пенсійного фонду позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи зазначений спір, колегія суддів зазначає, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1402-VIII, «Про судоустрій та статус суддів» (Далі Закон № 1402-VIII), норми якого підлягають застосуванню по цій справі, оскільки ОСОБА_2 звільнений з посади судді саме під час його дії.

Пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016; в редакції Закону № 1798-VIII від 21.12.2016) встановлює, що у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст.132 із наступними змінами, далі Закон 2453- VI). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Слід звернути увагу, що відповідно зазначеного пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 1402-VIII, довічне грошове утримання судді у відставці розраховується саме виходячи з розміру суддівської винагороди, в даному випадку встановленої Законом № 2453-VI.

Стаття 133 Закону № 2453-VI визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Тобто, складові суддівської винагороди мають вичерпний перелік та не можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Ні Закон № 1402, ні Закон № 2453-VIII не містять матеріальну допомогу на оздоровлення, як складову для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

При таких обставинах колегія суддів вважає правильним рішення Пенсійного фонду про відмову включення суми матеріальної допомоги на оздоровлення для розрахунку щомісячного грошового утримання.

Щодо доводів позивача та мотивів наведених у рішенні суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що положення ч.1 ст.133 Закону № 2453- VI передбачають, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, тому є помилковим застосування судом першої інстанції положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, посилаючись на яку суд першої інстанції дійшов висновку про систематичність виплати допомоги на оздоровлення, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати.

Колегія суддів також не погоджується з трактуванням судом першої інстанції рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016. В зазначеному рішенні Конституційний суд дійшов висновку, що при зменшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 до 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також при виключенні положення, згідно з яким за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на два відсотки від розміру його заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відбулося зниження рівня матеріального забезпечення судді у відставці (абз.6 пункту 3 Рішення).

Тобто, в зазначеному рішенні йдеться про неконституційність положень Закону України від 02 березня 2015, № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» про зменшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 до 60 відсотків грошового утримання судді, а також виключення положення про збільшення щомісячного довічного грошового утримання в залежності від стажу роботи.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно застосував Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 та зробив помилковий висновок про можливість застосування норми ч.3 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-УІ, які на час призначення пенсії втратили чинність та якими передбачався інший порядок нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, зокрема, яким було передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з сум на які нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів також вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного суду від 11 жовтня 2005, №8-рп/2005 та від 18 червня 2007, №4-рп/2007, оскільки: в першому рішенні йдеться про неконституційність Закону про пенсійне страхування який регулює питання щодо права громадян на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг та про неконституційність встановлення норми щодо обмеження виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання 90 відсотками величини витрат на оплату праці, з якої сплачено внески; в другому рішенні йдеться про неконституційність Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з питання щодо обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто, в зазначених судом першої інстанції рішеннях Конституційного суду не був наданий аналіз складових суддівської винагороди, які повинні застосовуватися при розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402- VIII, які визначають, що розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453- VIII, "Про судоустрій і статус суддів" не визнанні неконституційними, а тому підлягають застосуванню на підставі ст.9 КАС України, яка передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому колегія суддів не вбачає порушення норм ч.1 ст.46 Конституції України, яка встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо посилання суду першої інстанції на рішення Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, колегія суддів зазначає, що в цьому рішенні наданий аналіз застосування складових для призначення пенсії відповідно Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), тобто Закону, який є спеціальним щодо призначення пенсій військовослужбовцям.

Закон № 1402-VIII, в свою чергу також є спеціальним та умови призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відрізняються від умов призначення відповідно Закону № 2262 -XII, тому застосування рішення Верховного суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15 є недоречним.

З тих самих мотивів не можна застосовувати положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач звернувся з заявою про розрахунок пенсії на підставі спеціального Закону № 1402- VIII а не на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При таких обставинах висновок суду першої інстанції, що підставою для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення для призначення довічного грошового утримання достатньо того, що з неї утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не ґрунтується на нормах матеріального права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області діяло в межах наданих повноважень, відповідно до законодавства.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

зКолегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального права, тому постанова підлягає скасуванню а у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 р. у справі № 242/4322/17- задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 р. у справі № 242/4322/17- скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 29.08.2017 року №1629, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 08.02.2017 року в розмірі 90% суддівської винагороди - відмовити.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов