Справа № 2а-0870/3716/11
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року < ОСОБА_1 > Справа № 2а-0870/3716/11

(17 год. 29 хв.)

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Татаринова Д.В.

при секретарі Сандига В.М.

за участі представників сторін:

від прокурора: Бабій Є.В. посвідчення №410, видане 18.03.2008 року

від позивача: ОСОБА_2 довіреність №01-17/2188 від 16.05.2011 року

від відповідача: ОСОБА_3 наказ №297-о від 20.05.2011 року

ОСОБА_4 довіреність №580/01 від 08.06.2011 року

від третьої особи : ОСОБА_1 довіреність №20-551 від 20.12.2010 року

ОСОБА_5 довіреність №20-39 від 12.01.2011 року

ОСОБА_6 довіреність №20-552 від 20.12.2010 року

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Запорізького природоохоронний міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Запорізької міської ради

до: Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області

за участю третьої особи: Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»

про: скасування дозвілу, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора (далі - прокурор) в інтересах держави, в особі Запорізької міської ради (далі - позивач) до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області, ОСОБА_7, (далі - відповідач) про скасування дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-39 від 30.12.2009, виданого ВАТ «Запоріжсталь».

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги, в обгрунтування яких посилається на те, що відповідачем в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», якою передбачено, що дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови обмеження викидів забруднюючих речовин, і не взяло до уваги невиконання ВАТ «Запоріжсталь» ряду вимог законодавства щодо вжиття заходів, спрямованих на зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видано дозвіл №-39 від 30.12.2009 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл). Прокурор зазначив, що дозвіл видано ВАТ «Запоріжсталь» Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області з порушенням встановленого порядку. Також, прокурор посилається на ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», яка передбачає, що забезпечення реалізації екологічної політики України, контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища належить до повноважень місцевих рад та їх виконавчих органів, а отже органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Запорізька міська рада.

З огляду на викладене, просить задовольнити адміністративний позов та скасувати оскаржуваний дозвіл.

Представник Запорізької міської ради підтримав позовні вимоги прокурора з мотивів вказаних в адміністративному позові. Просить задовольнити позов, скасувавши оскаржуваний дозвіл.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У запереченнях на адміністративний позов Держуправління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області зазначило, що видача дозволу № -39 від 30.12.2009 р. здійснена відповідно до вимог Постанови КМУ від 13.03.2002 р. №302 «Про затвердження порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи» (далі - Порядок № 302). Наданий пакет документів, в яких обґрунтовано обсяги викидів ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь», в тому числі позитивні висновки санітарно-епідеміологічної експертизи про погодження документів для видачі дозволу від 27.11.2008р. №02-22/567, від 14.12.2009 р. № 02-22/1518, лист Запорізької облдержадміністрації про відсутність зауважень громадськості від 04.09.2008 р. №13-09/217, лист Мінпророди про видачу дозволу від 09.10.2009р. №16064/10/10-09 стало підставою для видачі спірного дозволу.

Відповідач також послався на ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», відповідно до якої якщо за результатами спостережень за станом атмосферного повітря або розрахунковими даними встановлено зони, де внаслідок причин об'єктивного характеру встановлено перевищення нормативів екологічної безпеки, приймається рішення про поетапне зниження викидів забруднюючих речовин підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності. Тривалість кожного етапу та необхідне зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин на кожному етапі встановлюються територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням з територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Держуправління вважає, що ним не порушувались умови видачі оскаржуваного дозволу.

ВАТ «Запоріжсталь» проти позову заперечує, в обґрунтування своєї позиції надало заперечення, вказавши, що виданий Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області 30.12.2009р. Дозвіл №-39 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ВАТ «Запоріжсталь» є абсолютно законним.

При видачі дозволу Держуправлінням враховані всі вимоги діючого законодавства України, включаючи вимоги ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме: встановлені обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з зазначенням терміну їх дії, встановлені відповідні умови та вимоги до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Дозвіл видано на підставі позитивних висновків Запорізької обласної санітарно-епідеміологічної станції №02-22/567 від 27.11.2008р., №02-22/1518 від 14.12.2009р. Підстав для відмови Держуправлінням у видачі ВАТ «Запоріжсталь» дозволу на викиди в атмосферне повітря, які передбачені Порядком №302 та Законом України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності», - не існувало. Крім того, ВАТ «Запоріжсталь» посилається на позитивний висновок Мінприроди України №16064/10/10-09 від 09.10.2009р., яким Міністерство охорони навколишнього природного середовища України рекомендувало Державному управлінню охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області видати дозвіл на викиди забруднюючих речовин по новій формі для ВАТ «Запоріжсталь» по наданим документам.

ВАТ «Запоріжсталь» зазначає, що ним не було допущено і не допускається перевищень затверджених граничнодопустимих викидів в атмосферу, а навпаки - досягнуто суттєве зменшення викидів в атмосферне повітря.

Також, ВАТ «Запоріжсталь» посилається на позитивні висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи №02-22/135 від 09.02.2010р.; №02-22/1622 від 30.12.2009р.; №02-22/1517 від 14.12.2009р.; №02-22/1518 від 14.12.2009р.; №02-22/567 від 27.11.2008р. як на підтвердження відсутності законних підстав для скасування оскаржуваного дозволу.

Враховуючи вищевикладене, представники ВАТ «Запоріжсталь» просять суд у позові відмовити у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Законом України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин (ст. 11 Закону).

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови неперевищення протягом терміну їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин (ч. 7 ст. 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря»).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих

речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік, тощо.

Постановою КМУ №302 від 13.03.2002р. затверджено Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян- підприємців, які отримали такі дозволи (далі - Порядок №302), яким встановлено єдиний механізм проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами видається за погодженням з установами державної санітарно-епідеміологічної служби (п. З Порядку №302).

При цьому, державні установи санітарно-епідеміологічної служби мають повноваження щодо здійснення контролю та прийняття управлінських рішень у галузі охорони атмосферного повітря, які направлені на поліпшення стану здоров'я населення.

Загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців встановлено Інструкцією, яка затверджена Міністерством охорони навколишнього природного середовища України №108 від 09.03.2006р.(далі - Інструкція №108).

Пунктом 1.4. Інструкції №108 встановлено, що термін дії документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, становить десять років.

Повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища на видачу дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами визначені Законом України «Про охорону атмосферного повітря», Положенням про Державне управління охорони навколишнього природного середовища в областях, містах Києві та Севастополі (затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №548 від 19.12.2006р., зареєстровано в Мінюсті України за №119/13386 від 13.02.2007р.).

Водночас, п. 7 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» передбачено виключний перелік підстав для анулювання документа дозвільного характеру, а саме: звернення суб'єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; встановлення факту надання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.

Також, п. 10 Порядку №302 встановлено вичерпний перелік випадків, коли дозвіл анулюється територіальним органом Мінприроди, який його видав, а саме: подання суб'єктом господарювання заяви про анулювання дозволу; зміни власника стаціонарного джерела викидів; прийняття в установленому порядку рішення про скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання.

При цьому, ні Законом України «Про охорону атмосферного повітря», ні Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» не встановлено ні підстав для відмови у видачі дозволів, ні підстав для скасування раніше виданих (діючих) дозволів на спеціальне природокористування.

Крім того, згідно Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996, ВАТ «Запоріжсталь» належить до 1 класу небезпеки з встановленим розміром санітарно - захисної зони 1000 метрів. Встановлення, розмір, благоустрій санітарно - захисної зони - це виключна компетенція Міністерства охорони здоров'я України, а саме Державної санітарно-епідеміологічної служби.

Позитивні висновки санітарно-епідеміологічної експертизи №02-22/567 від 27.11.2008р., № 02-22/1518 від 14.12.2009р. підтверджують правомірність розміру встановленої зони.

Питання режиму і статусу санітарно-захисних зон належать до компетенції виключно органів Міністерства охорони здоров'я України.

Як свідчать матеріали справи, пакет документів для отримання дозволу на викиди ВАТ «Запоріжсталь» містить позитивні висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Щодо посилання позивача на лист КУ «Обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» стосовно зростання захворюваності мешканців м. Запоріжжя хворобами, обумовленими викидами шкідливих речовин у атмосферне повітря, то суд ставиться критично, оскільки прокурором та позивачем не доведеного, що саме викиди ВАТ «Запоріжсталь» викликають зростання захворюваності.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів. На території Запорізької області державний контроль здійснює Державна екологічна інспекція в Запорізькій області, контроль за дотриманням суб'єктами господарювання вимог природоохоронного законодавства є однією з основних її функцій, і результати діяльності Держекоінспекції.

Таким чином, аналізуючи матеріали справи суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні підстави для відмови у видачі дозволу та підстави для скасування дозволу, а отже - дозвіл було видано правомірно.

В адміністративному позові Запорізьким природоохоронним міжрайонним прокурором не наведено законних підстав для відмови Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області у видачі ВАТ «Запоріжсталь» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Також в адміністративному позові не вказано і підстав для скасування оскаржуваного дозволу з посиланням на норми чинного законодавства України.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 22 липня 2011 року.

Суддя Д.В. Татаринов