Справа № 2а-9310/11/2670
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 грудня 2017 року м. Київ № 2а-9310/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

суддів Пащенко К.С.

Чудак О.М.

в порядку письмового провадження розглянувши заяву Державної судової адміністрації України про встановлення способу і порядку виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у адміністративній справі

за позовомОСОБА_2
до Апеляційного суду міста Києва Державної судової адміністрації України
пропро визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору:

- Державна казначейська служба України;

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року у справі №2а-9310/11/2670 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Апеляційного суду міста Києва, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року у справі №2а-9310/11/2670 скасовано та ухвалено нову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України перерахувати на відповідні розрахункові рахунки апеляційного суду міста Києва для виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01 січня 2011 року по 28 вересня 2011 року в сумі 52335,06 грн., щомісячного грошового утримання за період з 01 січня 2011 року по 28 вересня 2011 року в сумі 47482,70 грн. та щомісячне грошове утримання за грудень 2010 року в сумі 8432,52 грн., а всього 108250,28 грн.

Оскільки, як зауважує заявник, існують обставини, які ускладнюють виконання даного судового рішення, він звернувся із заявою про встановлення способу і порядку виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року №2а-9310/11/2670.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав подану заяву. В її обґрунтування посилається на те, що виконати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року є неможливим, оскільки виконання вказаного рішення залежить від виконання зобов'язань іншими суб'єктами владних повноважень. Зокрема, представник заявника зазначає, що відповідно до статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Тобто, як зазначає представник заявника, таким органом є Державна казначейська служба України.

Водночас, в своє обґрунтування, представник заявника також звертає увагу, що відповідно до підпункту 2 пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 03 серпня 2011 року № 845, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначена бюджетна програма 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" у сумі 5 млн грн., головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

У зв'язку з цим виконання рішення суду має здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" Державною казначейською службою України.

Таким чином, на думку представника заявника, зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру, унеможливлюють їх виконання. Така підстава є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Позивач, його представник, а також представник відповідача 2 та третьої особи у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви Державної судової адміністрації України, що в силу частини 2 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Розглянувши заяву та надані документи, заслухавши пояснення представника заявника, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 2 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в десятиденний строк у судовому засідання з повідомленням державного виконавця, приватного виконавця або сторони виконавчого провадження, що звернулися із поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання постанови в адміністративній справі суд змінює строк подання суб'єктом владних повноважень звіту про виконання такої постанови.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Аналіз вказаних вище норм чинного законодавства свідчить про те, що у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з метою захисту прав та інтересів сторін виконавчого провадження суд може постановити ухвалу про зміну способу і порядку виконання судового рішення, а у разі відсутності такого способу - про його встановлення.

При цьому, порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання Державної судової адміністрації України здійснити перерахування із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва просив суд:

- визнати неправомірними дії Державної судової адміністрації України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 заробітної плати починаючи з 01 січня 2011 року, а також перерахунку заробітної плати за період з 01 листопада по 31 грудня 2010 року та довічного грошового утримання за листопад 2010 року;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок заробітної плати позивача ОСОБА_2, за період з 01 листопада по 31 грудня 2010 року, з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2010 року № 2а-16526/10/2670, яка набрала законної сили 11 квітня 2011 року, в сумі 29832,50 грн. а довічного грошового утримання за листопад 2010 року в сумі 14742,45 грн.;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити нарахування та виплату на користь позивача ОСОБА_2 заробітної плати а період з 01 січня по 30 червня 2011 року, з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2010 року № 2а-16526/10/2670, яка набрала законної сили 11 квітня 2011 року та зобов'язати відповідача здійснювати нарахування та виплату заробітної плати позивачу починаючи з 01 липня 2011 року і до часу його працевлаштування у відповідності до вимог, передбачених пунктом 4 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року у справі № 2а-9310/11/2670 скасовано та ухвалено нову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України перерахувати на відповідні розрахункові рахунки апеляційного суду міста Києва для виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01 січня 2011 року по 28 вересня 2011 року в сумі 52335,06 грн., щомісячного грошового утримання за період з 01 січня 2011 року по 28 вересня 2011 року в сумі 47482,70 грн. та щомісячне грошове утримання за грудень 2010 року в сумі 8432,52 грн., а всього 108250,28 грн.

Як вбачається з заяви представника заявника, він просить встановити спосіб виконання судового рішення з урахуванням обставин, які викладені в його заяві.

Разом з тим, з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року вбачається, що такий спосіб та порядок виконання судового рішення визначено, а зазначені обставини Державної судової адміністрації України не є такими, що ускладнюють його виконання останнім.

Відповідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення способу і порядку виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року, у зв'язку із чим заява представника заявника задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про встановлення способу і порядку виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року у адміністративній справі № 2а-19310/11/2670.

2. Копії ухвали невідкладно надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку, встановленому ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.І. Шейко

Судді К.С. Пащенко

О.М. Чудак