Справа № 804/6203/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 р. Справа № 804/6203/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача -ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ерлан"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись при цьому на письмові заперечення надані суду, у яких зазначено, що відповідачем була проведена перевірка позивача в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Відповідач вважає податкове повідомлення - рішення правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для їх скасування відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок, відповідно до вимог цього Кодексу, а також, перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого, покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів.
У відповідності до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.п.14.1.217 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не повязаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.
Відповідно до п. 255.1 ст. 255 Податкового кодексу України , платниками рентної плати за спеціальне використання води є водокористувачі - субєкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних обєктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва..
Відповідно до п. 255.3 ст. 255 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.
Згідно з п.п.255.11.2. п.255.11 ст. 255 Податкового кодексу України, рентна плата обчислюється виходячи з фактичних обсягів використаної води (підземної, поверхневої, отриманої від інших водокористувачів) водних обєктів з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, лімітів використання води, ставок рентної плати та коефіцієнтів.
Підпунктом 258.1.1. пункту 258.1 статті 258 Податкового кодексу України, встановлено, на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відповідно до п.257.1. ст.257 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.
Згідно з п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну виїзну перевірку позивача з приводу дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.
Відповідно до акту перевірки № 6572/04-36-14-02/24616119 від 20.06.2017 року, відповідачем, на підставі наданих до перевірки договору ПрАТ «Ерлан» із КП «Дніпроводоканал», актів наданих послуг від КП «Дніпроводоканал», журналів обліку водокористування типової форми №ПОД-11, виробничих звітів про використання води, затверджених графіків обєму технічної прокачки для експлуатації свердловини, податкової звітності з рентної плати за спеціальне використання води встановлено:
- ПрАТ «Ерлан» усього за період 01.01.2014 31.12.2016рр. добуто та отримано води обсягом 838020,13 куб.м., в т.ч. видобуто підземних вод обсягом 135336 куб.м. та отримано від КП «Дніпроводоканал» поверхневих вод обсягом 702684,13 куб.м.;
Отже, перевіркою встановлено незадекларований платником податків фактичний обсяг використаних підземних вод за 4 квартал 2016 року 5366 куб.м., що призвело до заниження податкових зобовязань з рентної плати за спеціальне використання води на суму 267987,04 грн.
Крім того, в ОСОБА_1 зазначено, що позивачем до перевірки не було надано звіти, первинні документи та інформацію щодо руху видобутої та отриманої води, залишків води та місць її зберігання.
В запереченнях №201 від 26.06.2017р. до акту документальної планової виїзної перевірки, позивач зазначив, що відповідно до щомісячних виробничих звітів за жовтень-грудень 2016 року видобуті підземні води використані у обсязі 5772 куб.м., в тому числі при виробництві напоїв 5682 куб.м. та на технічні потреби 90 куб.м., а решту 5366 куб.м. було залито у резервуари на зберігання з метою використання у виробництві в 1 кварталі 2017 року, а тому видобуті підземні води обсягом 5366 куб.м. не можуть бути обєктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року, оскільки не були фактично використані у вказаному періоді.
На підтвердження, податковому органу до заперечень були долучені копії журналів обліку водокористування, щомісячних виробничих звітів за 4 квартал 2016 року та даних аналітичного обліку таких витрат 23 «Виробництво» за жовтень-грудень 2016 року.
- заниження податкового зобовязання з рентної плати за спеціальне користування води у загальній сумі 447886,43 грн., в т.ч. за 2014 рік 179908,39 грн., за 2016 рік 267978,04 грн.;
Крім того, податковий орган повідомив, що позивачем під час проведення перевірки та під час розгляду заперечень не підтверджено первинними документами та даними бухгалтерського обліку обсягів залишку отриманої підземної та поверхневої води, адреси зберігання, наявних можливостей (цистерни, резервуари для зберігання води, їх кількість та обєми).
Також, позивачем долучено до вказаної скарги документи, на підтвердження того, що зазначений обєм води зберігався у наявних на підприємстві резервуарах, які знаходяться за адресою виробництва м.Дніпро, вул.Берегова 135 та за адресами Дніпропетровська обл., м.Підгороднє, вул..Ленінградська 5, с.Знаменівка 1в, с.Знаменівка 2б, а саме:
- резервуари в кількості 34 шт., які мають загальний обєм 1816 куб.м, що підтверджується аналітичними даними за бухгалтерським рахунком 10.91 «Інші основні засоби.» та інвентарними картками);
- ємкості для рідини (загальний обєм 3600 куб.м.), які входять безпосередньо до складу обладнання виробничої лінії та знаходяться у купаному відділенні кожної лінії, що підтверджується наявним на підприємстві виробничим обладнанням, яке взято в оренду згідно договорів з ТОВ «Форекс» №13 від 30.11.2008р., акт прийому-передачі 3 та 10, з ТОВ «Парадіс-Дніпропетровськ» №1 від 20.06.2008 року, акт прийому-передачі 1.
Крім того, позивачем зазначено, що обєм води 5366 куб.м., який було залито на зберігання, враховується на балансі платника у складі аналітичного обліку до послуг переробки, який ведеться по бухгалтерському рахунку обліку таких витрат 231 «Виробництво», на підтвердження чого до скарги долучено копію аналітичного обліку «Відомість забору та використання води за 4 квартал 2016р.»
Рішенням від 13.09.2017 року №20369/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 11.07.2017 року №, а скаргу без задоволення.

Вищевказане рішення відповідача, суд вважає помилковим з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до інвентарних карток обліку основних засобів позивача №№21398-21409, 18770, 93, 94, у ПрАТ «Ерлан» на балансі наявні резервуари для зберігання рідини у кількості 34 шт., загальним обємом - 1816 куб.м.

Крім того, відповідно до актів прийому-передачі обладнання в аренду №№ 3, 10 за договором №13 від 30.11.2008 року з ТОВ «Форекс» та акту прийому-передачі обладнання в аренду № 1 за договором №1 від 20.06.2008 року з ТОВ «Парадіс-Дніпропетровськ», у позивача наявні ємкості для рідини, які входять безпосередньо до складу обладнання виробничої лінії та знаходяться у купажному відділенні кожної лінії загальним обємом 3600 куб.м.

При цьому, вказані документи були надані позивачем податковому органу під час проведення перевірки, крім того були долучені до скарги №232 від 20.07.2017 року на податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2017 року

Таким чином, позивачем підтверджено наявність технічної можливості зберігання рідини загальним обємом 5416 куб.м., а копії журналів обліку водокористування, щомісячних виробничих звітів за 4 квартал 2016 року та дані аналітичного обліку таких витрат 23 «Виробництво» за жовтень-грудень 2016 року, які надавались перевіряючим під час проведення перевірки та долучені до заперечень №201 від 26.06.2017р. до акту документальної планової виїзної перевірки, підтверджують, що незадекларований платником податків обсяг видобутих підземних вод за 4 квартал 2016 року 5366 куб.м. було залито у резервуари на зберігання з метою використання у виробництві в 1 кварталі 2017 року.

Вищевикладене спростовує висновки податкового органу, зазначені в листі від 06.07.2017 року №14343/10/04-36-14-02-19 «Про результати розгляду заперечень до акту перевірки ПрАТ «Ерлан» від 20.06.2017 року №6572/04-36-14-02/24616119» відносно того, що позивачем під час проведення перевірки та під час розгляду заперечень не підтверджено первинними документами та даними бухгалтерського обліку обсягів залишку отриманої підземної та поверхневої води, адреси зберігання, наявних можливостей (цистерни, резервуари для зберігання води, їх кількість та обєми).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що викладені в ОСОБА_1 перевірки №6572/04-36-14-02/24616119 від 20.06.2017 року обставини в частині незадекларованого платником податків фактичного обсягу використаних підземних вод за 4 квартал 2016 року в обємі 5366 куб.м., чим ПрАТ «Ерлан» порушило п.255.3 ст.255 ПК України, що призвело до заниження податкового зобовязання з рентної плати за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року у розмірі 267978,04 грн., що слугували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобовязання в розмірі 267978,04 грн. та нарахування відповідних штрафних санкцій на суму 66994,51 грн. є неправомірними та необґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а рішення що прийнято на підставі вказаних висновків підлягає скасуванню.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. ч. 1,3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено повністю, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_3 акціонерним товариством "Ерлан" при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 5024,60 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 090308 від 22.09.2017 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 5024,60 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 акціонерного товариства "Ерлан" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № від 11.07.2017 року в частині збільшення суми грошового зобовязання у розмірі 267 978,04 грн. (двісті шістдесят сім тисяч девятсот сімдесят вісім гривень чотири копійки) та нарахування штрафних санкцій на суму 66994,51 грн. (шістдесят шість тисяч девятсот девяносто чотири гривні пятдесят одна копійка).

Присудити здійснені ОСОБА_3 акціонерним товариством "Ерлан" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 5024,60 грн. (пять тисяч двадцять чотири гривні шістдесят копійок), що документально підтверджується платіжним дорученням № 090308 від 22.09.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22.11.2017 року.

Суддя ОСОБА_4