Справа № 805/2297/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року справа №805/2297/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Терзі Д.А.,

за участю: позивача - не з'явився,

представника позивача - ОСОБА_4, довіреність від 05.05.2017 року,

представника відповідача - Віціни О.О., довіреність від 09.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі № 805/2297/17-а за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання неправомірними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якому, з урахуванням уточнення позову, просив визнати неправомірним та скасувати наказ № 184 о/с від 14 квітня 2017 року, наказ № 722 від 14 квітня 2017 року «Про порушення службової дисципліни оперуповноваженим СКП Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_6 та його покарання», поновлення на роботі з дня звільнення, стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 15 квітня 2017 року по день винесення рішення суду, визнання неправомірним та скасування наказу № 97 від 18 січня 2017 року.

Постановою від 09 жовтня 2017 року Донецький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позовних вимог на підставі того, що позивачем не доведено протиправність оскаржуваного наказу, при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, яка заподіяна авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій, пославшись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року та прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що кримінальні провадження, як то зазначає відповідач, не об'єднувались в одне провадження, не одне з вказаних кримінальних проваджень не надсилалось до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, вказані кримінальні справи ніяким чином не мають відношення до позивача. Вважає, що суд першої інстанції переоцінив значення повідомлення Прокуратури Донецької області та не обґрунтовано не витребував документи щодо кримінальних проваджень стосовно заяви представника позивача. На думку апелянта, оскаржувані накази підписані особою, що не мала такого права. Також вважає, що суд першої інстанції невірно оцінив доказ стосовно кримінального провадження по справі № 265/3005/17, так як по даній справі він звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням сторін. На думку позивача, суд помилково зробив висновок щодо погодження позивача з незадовільною оцінкою перевірки його роботи за 2016 рік, оскільки в своїх поясненнях він зазначив, що показав незадовільний результат з фізичної підготовки.

На адресу суду апеляційної інстанції, від відповідача надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст.ст. 41, 122-1 КАС України.

В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги на задоволенні якої наполягала. Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у запереченнях на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, пояснення сторін, встановила наступне.

ОСОБА_6 проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, має спеціальне звання лейтенанта поліції. Зазначене підтверджується послужним списком (а.с. 74-77) та трудовою книжкою (а.с. 14).

Висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6, затвердженого т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області С.А. Матвійчуком 13.04.2017 року встановлено, що 14.03.2017 року до Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від громадянки ОСОБА_8 надійшло повідомлення про те, що її чоловік - оперуповноважений сектору кримінальної поліції Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 в ході конфлікту спричинив заявниці тілесні ушкодження (а.с. 53-54).

Факт побиття дружини позивачем в присутності поліцейських підтверджується поясненнями працівників патрульної поліції, що прибули на виклик дружини позивача: ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 59-60) та витягом з кримінального провадження від 15.03.2017 року № 0000533 (а.с. 62). У подальшому кримінальна справа стосовно позивача була закрита у зв'язку з примиренням сторін.

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_6 характеризується негативно (а.с. 63).

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14.04.2017 року № 722 «Про порушення службової дисципліни оперуповноваженим СКП Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 та його покарання» за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 1,3 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, що виразилося у скоєння вчинків, які є несумісними з подальшим проходженням служби оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 звільнено зі служби в поліції (а.с. 72).

Наказом Головного Національної поліції в Донецькій області від 14.04.2017 року № 184о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про національну поліцію» за п. 6. ч. 1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) лейтенанта поліції ОСОБА_6 - оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області звільнено зі служби в поліції (а.с. 73). Також даним наказом позивачу обчислено вислугу років - 07 років 11 місяців 29 днів. Даний наказ прийнято на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14.04.2017 року № 722.

Обидва накази підписані т.в.о. начальника відповідача полковником поліції С.А. Матвійчуком.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), чинного відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII, службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Обов'язки осіб рядового і начальницького складу визначені статтею 7 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Принципи етики для працівників Національної поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), затверджених наказом МВС України від 09.11.2006 року № 1179.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил, зокрема, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки».

При цьому, вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників органів внутрішніх справ, приймаючи присягу працівника Національної поліції України ОСОБА_6 склав присягу «поважати та охороняти права і свободи людини», тоді як вищезазначені обставини, встановлені відповідачем під час службового розслідування у відношенні ОСОБА_6, суперечать морально-етичним принципам, встановленим співробітникам Національної поліції.

Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів Національної поліції, які у відповідності до своїх службових обов'язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України.

Недодержання працівником поліції наведених вище норм є безумовною підставою вважати його таким, що вчинив дисциплінарний проступок.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В матеріалах справи містяться пояснення заступника начальника відділення поліції - начальник сектору кримінальної поліції Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції Панібратченко Д.В., з яких вбачається, що ОСОБА_6 за час роботи не проявив себе як дисциплінований працівник. Практичний результат роботи відсутній. В оперативно-розшуковій діяльності орієнтується слабо. Авторитетом серед колег не користується. Присутні випадки порушення службової дисципліни, а саме: запізнення на роботу. Також він додав, що у побуті ОСОБА_6 також здійснює вчинки та правопорушення стосовно своєї дружини, які, на його погляд, дискредитують ОСОБА_6, як працівника поліції. Дані факти були зафіксовані та внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 58).

Зазначає, що відносно оперуповноваженого ОСОБА_6 неодноразово надходили скарги громадян. Так, 19.01.2017 року слідчим відділенням Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області відкрито кримінальне провадження № 0000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_6 Матеріали направлені до прокуратури Донецької області, слідство триває.

11.04.2017 року слідчим відділенням Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області відкрито кримінальне провадження № 0000747 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_6 Останній разом зі своїм братом спричинили тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_12 Матеріали направлені до прокуратури Донецької області, слідство триває.

Однак в зазначеному кримінальному провадженні вказано, що воно відкрите стосовно брата позивача (а.с.61).

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинки, які дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед з низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно - правових актах, що регулюють діяльність органів внутрішніх справ та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

Разом з тим, відповідачем надано низку рапортів заступника начальника Лівобережного ВП ЦВП Д.В. Панібратченка та актів, складених посадовими особами зазначеного підрозділу про відсутність на робочому місці позивача в період відсторонення від виконання службових обов'язків: 23.03.2017 року, 24.03.2017 року, 27.03.2017 року 28.03.2017 року, 03.04.2017 року, 06.04.2017 року, 13.04.2017 року (а.с. 65-71). При цьому, в наказі від 22.03.2017 року № 549 при відстороненні ОСОБА_6 від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування начальником ГУНП в Донецькій області не визначено способу виконання позивачем саме трудової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення у виді звільнення.

При цьому, Дисциплінарним статутом не передбачено застосування дисциплінарних стягнень в порядку послідовності, визначення виду стягнення вирішується начальником згідно його повноважень, з урахуванням висновків службового розслідування та при наявності підстав для його накладення.

Звільнення зі служби, як вид стягнення може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах поліції.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону № 580-VIII, відповідно до якої, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).

Службовим розслідуванням було встановлено грубе порушення дисципліни, наявне дисциплінарне стягнення - зауваження, тому враховуючи характер проступку, обставини, за яких його скоєно, керівником відповідача було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6

Стосовно доводів апелянта щодо не витребування документів стосовно кримінальних проваджень та переоцінки судом першої інстанції повідомлень прокуратури Донецької області, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_6 звільнено не за вчинення кримінального правопорушення, а у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Факт побиття ОСОБА_6 дружини у присутності патрульних поліцейських, який свідчить про порушення ним морально-етичних норм та негативно впливає на авторитет правоохоронних органів з боку суспільства, знайшов підтвердження матеріалами службового розслідування.

Колегія суддів, вважає необґрунтованим твердження позивача стосовно видання наказів щодо його звільнення особою, яка не мала на те повноважень враховуючи наступне.

В матеріалах справи міститься наказ ГУНП в Донецькій області від 10.04.2017 року № 173о/с з якого вбачається, що особа, на яку покладалось тимчасове виконання обов'язків за посадою начальника ГУНП Донецькій області - Матвійчук С.А. виконував обов'язки саме за вказаною посадою, мав повноваження керівника поліції області, а тому звільнення працівників поліції зі служби відносилось до компетенції т.в.о. Матвійчука С.А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також зазначив, що суд помилково зробив висновок щодо погодження позивача з незадовільною оцінкою перевірки його роботи за 2016 рік, оскільки в своїх поясненнях він зазначив, що показав незадовільний результат з фізичної підготовки. Проте, дане твердження суд апеляційної не приймає до уваги, оскільки про незадовільний рівень службової підготовки позивача свідчить наказ ГУНП в Донецькій області від 18.01.2017 року № 97, яким ОСОБА_6 оголошено зауваження, прийнятого на підставі висновку службового розслідування за фактом незадовільних оцінок зі службової підготовленості за результатами проведення підсумкової перевірки у 2016 навчальному році (а.с.152-155, 139). Мова про незадовільний результат з фізичної підготовки позивача у даному наказі та інших документах по даній справі не йдеться. Докази, які б підтверджували позицію апелянта стосовно незадовільного результату з фізичної підготовки, позивачем не надані та відсутні в матеріалах справи.

Крім того, позивачем 12.12.2016 року підписано пам'ятку (витяг з Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230) (а.с. 148). Згідно пункту 6.3.6 Інструкції працівник поліції має право оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Позивач знав, що отримав незадовільну оцінку, оскільки надав відповідні пояснення, згідно яких фактично погодився з наданою оцінкою його службової підготовленості за 2016 рік.

При цьому, відповідно до пояснень службової особи, що проводила перевірку ОСОБА_13, працівники поліції зі скаргами на стан здоров'я та втомленість після добового чергування не зверталися (а.с. 151).

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи встановлені обставини та норми права, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку що відповідачем доведена правомірність винесених наказів № 722 від 14.04.2017 року та № 184 о/с від 14.04.2017 року про звільнення ОСОБА_6 зі служби в поліції за вчинки, несумісні з подальшим проходженням служби, а також наказу № 97 від 18.01.2017 року про результати проведення підсумкової перевірки у 2016 навчальному році та заходи реагування. Вважає, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, у зв'язку з чим вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах власних повноважень.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 122-1, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі № 805/2297/17-а за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання неправомірними та скасування наказів - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року у справі № 805/2297/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06 грудня 2017 року.

Повний текст ухвали буде складений та підписаний у нарадчій кімнаті 07 грудня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова