Справа № 2а/2470/828/11
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2470/828/11
Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Совгири Д. І., Мельник-Томенко Ж. М.

при секретарі: Семеновій Г.В.

за участю представників сторін:

позивача (апелянта) -ОСОБА_2

відповідача 2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на постанову Чернівецького окружного адміністратвного суду від 19 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, державної податкової інспекції у м. Чернівці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та зобов"язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої Чернівецької міського управління юстиції (відповідач 1), державної податкової інспекції у м. Чернівці (відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязати вчинити певні дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги які викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача 1 та третя особа в судове засідання не з'явились по невідомій суду причині, хоча належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Як вбачається із матеріалів справи 27.02.2006 р, ОСОБА_4 передав у заставу позивачу легковий автомобіль марки «Dacia Logan», 2005 року випуску, про що укладено договір застави. 28.02.2006 р. державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено реєстраційний запис 1 за № 2919129 про обтяження рухомого майна, яке належить ОСОБА_4 та передане в заставу позивачу легковий автомобіля марки «Dacia».

Із витягу Державного реєстру обмежень рухомого майна від 18.04.2011 р. слідує, що розмір основного зобовязання склав за погодженням сторін 49354,00 грн. Термін дії обмеження до 27.02.2011 р., однак, 08.02.2011 р. до запису 1 внесено зміни в частині терміну дії обмеження, термін подовжено до 08.02.2016 р.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.11.2009 р. Чернівецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено реєстраційний запис 2 за № 9223530 про обтяження податковою заставою активів ОСОБА_4, згідно акту опису від 28.10.2009 р. № 687.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (в редакції закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606-XIV). Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 606-XIV).

Згідно ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи здійснюють виконавчі дії у випадках, передбачених законом на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Статтею 5 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом І інстанції встановлено, що 26.04.2010 р. відповідач-1, на підставі виконавчого листа № 2-4806 виданого 29.01.2010 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню 16905,11 грн. заборгованості, сплаченого судового збору в розмірі 169,05 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Із матеріалів справи слідує, що відповідач-1 на адресу органів, що здійснюють реєстрацію права власності надіслав відповідні запити.

14.05.2010 р. до відповідача-1 надійшла відповідь з ВРЕР при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області про наявність зареєстрованого транспортного засобу марки «Dacia» моделі «Logan», 2005 року випуску за ОСОБА_4 на праві власності. 18.05.2010 р. відповідач-1 виніс постанову, якою наклав арешт на транспортний засіб марки «Dacia» моделі «Logan», 2005 року випуску.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,18.05.2010 р. Чернівецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено реєстраційний запис 3 за № 9835150 про обтяження всього рухомого майна, що належить ОСОБА_4 на праві власності, терміном дії до 18.05.2015 р. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18.04.2011 р. обтяження на нерухоме майно ОСОБА_4 не зареєстровано.

Судом І інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що транспортний засіб марки «Dacia» моделі «Logan», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, обєм двигуна 1390 куб. см. належить на праві власності ОСОБА_4 В особливих відмітках свідоцтва зазначено: довідка-рахунок (кредит) 549374 від 24.02.2006 р. кредит «УкрСиббанк».

Крім того встановлено, що станом на 15.04.2011 р. за ОСОБА_4 рахується заборгованість перед позивачем за кредитом у розмірі 11443,32 грн., по процентам за користування кредитом - 758,25 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 209,56 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком поданою позивачем. Як вбачається із довідки довідки ПАТ «ВІЕйБі Банк», станом на 18.04.2011 р. заборгованість ОСОБА_4Є, по кредитному договорі № 2102-090/07 від 02.11.2007 р. перед ПАТ «ВІЕйБі Банк» складає 17684,58 грн.

Також судом І інстанції встановлено, що 15.12.2010р. відкрито виконавче провадження по стягненню єдиного податку до ДПІ у м. Чернівці в розмірі 641,93 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ст. 50 Закону № 606-XIV та п. 5 Інструкції звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно.

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону № 606-XIV про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

У відповідності до ч. 1 ст. 574 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» право застави виникає, зокрема, з договору.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2011 р. ОСОБА_4 на адресу позивача подав заяву, в якій просив розглянути пропозицію щодо прийняття на баланс банку автомобіля марки «Dacia» моделі «Logan», 2005 року випуску, в рахунок виконання зобовязання по кредитному договору № 320/05/06 від 27.02.2006 р.

Як вбачається із матеріалів справи, державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП № 18871102 на підставі виконавчого документу виконавчого листа № 2-4806 виданого 29.01.2010 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення солідарно 16905,11 грн. заборгованості, сплаченого судового збору в розмірі 169,05 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк».

За відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, та у звязку з виявленням майна, яке належить ОСОБА_4, відповідач-1 наклав арешт на вказане майно, у межах суми звернення стягнення, та заборонив здійснювати відчуження, що підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2010 р.

За наведених обставини, суд вважає, що дії відповідача-1 по накладенню арешту на автомобіль та винесення рішення про його арешт не потягнули за собою порушення законних прав та інтересів позивача і не позбавило його права реалізувати предмет забезпечувального обтяження, оскільки захист таких прав та інтересів можливий тільки після дотримався обтяжувачем процедури позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, встановленого Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що останній не виконав. При цьому, позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, про те цим правом не скористався.

Відповідно преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 2181-III) цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно п.п. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону № 2181 право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

Оскільки Чернівецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» внесено реєстраційний запис про обтяження податковою заставою активів ОСОБА_4 згідно акту опису від 28.10.2009 р., відповідно до якого право податкової застави поширено тільки на активи, які останній набуде права власності в майбутньому, тому поширення ДПІ у м. Чернівці права податкової застави на активи третьої особи, що набуде права власності у майбутньому, не обмежує право позивача.

Суд першої інстанції дав належну оцінку фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального права, у звязку із чим, вірно вирішив спір та прийняв рішення, яке відповідає Закону.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами чинного законодавства, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2011 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 08 серпня 2011 року .

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

секретар