Справа № 727/9360/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/9360/17

Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький В.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

28 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача Калюжного Д.Г.,

представника відповідача Юзьківа М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповадальністю "Глобус-2020" до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Глобус-2020" (далі - ТОВ "Глобус") звернулось до Шевченківського районного суду міста Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 23 жовтня 2017 року у позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з пунктом 1.3 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів № 216/13 від 06.04.1991 року управлінню капітального будівництва Чернівецького облвиконкому було відведено під будівництво дитячої лікарні та поліклініки земельну ділянку площею 8 га по вул. Ровенській, 7 в м. Чернівці за рахунок земель Придністровської дослідної станції садівництва, що розміщені в межах адміністративних границь міста Чернівців. Підставою вказаного вище рішення було рішення Чернівецького облвиконкому від 16.05.1990 року № III та лист Держагропрому УРСР від 22.08.1990 року № 34- 6-7/12.

Рішенням Чернівецької обласної ради №18-13/04 від 17.03.2004 року зі змінами, внесеними рішенням №119-15/04 від 12.08.2004р., за клопотанням Чернівецької обласної державної адміністрації, погоджено на приватизацію незавершеного будівництва дитячої лікарні з поліклінікою по вул. Рівненській, 7. Цим рішенням встановлено спосіб приватизації: продаж за конкурсом та обов'язкову умову приватизації: наявність програми (бізнес-плану) будівництва в рамках реалізації Програми розвитку туризму в Чернівецькій області на 2004- 2010 роки готельно-туристичного комплексу. Для проведення конкурсу цим рішенням створена конкурсна комісія, а голові Чернівецької обласної ради доручено укласти з переможцем конкурсу договір купівлі-продажу.

ТОВ "Глобус-2020" стало переможцем конкурсу з приватизації незавершеного будівництва дитячої лікарні з поліклінікою, у зв'язку з чим між позивачем і територіальними громадами сіл, селищ і міст Чернівецької області в особі Чернівецької обласної ради 11.11.2004р. було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництва по вул. Рівненській, 7 в м. Чернівці. У пункті 1.2 договору купівлі-продажу зазначено, що придбаний позивачем об'єкт незавершеного будівництва розташований на земельній ділянці площею 8 га, яка відведена під будівництво дитячої лікарні з поліклінікою на підставі п.1.3 рішення Чернівецької обласної ради №119-15/04 від 12.08.2004р.

Згідно з пунктом 5.7 договору купівлі-продажу від 11.11.2004р. позивача, як переможця конкурсу, зобов'язано виконати умови конкурсу, зокрема, здійснити будівництво в рамках Програми розвитку туризму області на 2004-2010 роки Туристично-готельного комплексу, що включає в себе: будівництво готельного комплекту, туристичного комплексу та житлового комплексу, а також створити на об'єкті приватизації не менше 1250 робочих місць з безпечними та нешкідливими умовами праці.

Відповідно до пункту 5.4 договору купівлі-продажу позивача зобов'язано використовувати об'єкт приватизації за призначенням, визначеним рішенням 15 сесії Чернівецької обласної ради 4 скликання №119-15/04 від 12.08.2004р., пунктом 3.2 якого передбачено будівництво готелю та туристичного комплексу.

Судом встановлено, що протягом усього часу дії вказаного рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів у нього (пункт 1.3.) зміни не вносилися.

З метою отримання в оренду вказаної земельної ділянки для реалізації своїх обов'язків переможця конкурсу позивач неодноразово звертався до Чернівецької міської ради та міського голови, що підтверджується поданими заявами та клопотанням.

Рішенням 25 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 28.02.2008р. №527 ТОВ "Глобус-2020" надано дозвіл на реконструкцію під готельно-туристичний комплекс частини незавершеного будівництва дитячої лікарні з поліклінікою та будівництво групи житлових будинків на земельній ділянці по вул. Рівненській, 7.

Рішення щодо решти частини земельної ділянки відповідачем не приймались.

Згідно з пунктом 24 рішення 36 сесії VІІ скликання Чернівецької міської ради №847 від 04.09.2017 р. "Про розгляд звернень юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців щодо надання земельних ділянок в оренду, поновлення договорів оренди землі, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для проведення реконструкції частини незавершеного будівництва дитячої лікарні з поліклінікою під готельно-туристичний комплекс та будівництво групи житлових будинків з підстав того, що право оренди на такі земельні ділянки набуваються на земельних аукціонах.

Не погодившись з такими рішеннями ТОВ "Глобус-2020", позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має першочергове право на отримання спірної земельної ділянки площею 6,3 га, оскільки статтями 377 Цивільного кодексу України та 120 ЗК України закріплено одночасний перехід до набувача права власності на земельну ділянку та розташовані на ній нерухомість до особи , яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності без зміни її цільового призначення у розмірах встановлених договором.

Крім того, ТОВ "Глобус-2020", як переможець конкурсу, мав правомірні очікування на реалізацію свого законного права на отримання дозволу щодо розробки проекту землеустрою про відведення вказаної земельної ділянки в оренду для проведення реконструкції частини незавершеного будівництва дитячої лікарні з поліклінікою під готельно-розважальний комплекс та будівництво групи житлових будинків.

Колегія суддів апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 N 10-рп/2010, положення частини 1 статті 143 Конституції України, згідно з якою органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень. Органи місцевого самоврядування відповідно до Земельного кодексу України вирішують питання про розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, та при вирішенні таких питань ці ради виступають як суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 2 ст.77 Закону № 280/97-ВР передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 59 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що облік приватних інтересів при проведенні землеустрою на місцевому рівні, полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей придбання у власність або користування, в тому числі на умовах оренди, земельних ділянок.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали і документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 6 ст.118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що цією нормою ЗК України встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Статтею 134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки є те, що право оренди на вказані земельні ділянки набувається на земельних торгах.

20 лютого 2017 року між сторонами укладено договір оренди землі, згідно з яким позивачу передано в оренду земельну ділянку, яка розташована по вул. Рівненська, 7, м. Чернівці, загальною площею 1,7107 га.

При цьому, предметом договору купівлі-продажу від 11 листопада 2004 року є земельна ділянка розміром 8 га, відведена під будівництво дитячої лікарні з поліклінікою згідно з пунктом 1.3 Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів №216/13 від 4 червня 1991 року "Про відведення земельних ділянок під будівництво та надання дозволу на проектування і будівництво підприємства та організаціям міста".

В свою чергу, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що зміни до вказаного вище рішення виконкому Чернівецької міської ради №216/13 від 4 червня 1991 року не вносилися.

Відмова відповідача у погодженні проекту землеустрою не містить будь-яких посилань на невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Водночас підстава для прийняття відповідного рішення як те, що право на такі земельні ділянки набувається на земельних торгах, ч. 3 статті 123 ЗК України не передбачена.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги про перебування частини спірної земельної ділянки площею 6,3 га у землях запасу є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно з ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, відповідачем не надано доказів того, що частина земельної ділянки площею 6,3 га не надано у власність або користування громадян чи юридичних осіб та перебувають у запасі.

Вказана обставина спростовується рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів №216/13 від 4 червня 1991 року "Про відведення земельних ділянок під будівництво та надання дозволу на проектування і будівництво підприємства та організаціям міста", яким була відведена під будівництво дитячої лікарні з поліклінікою земельна ділянка розміром 8 га.

Крім цього, вказана земельна ділянка була предметом договору купівлі-продажу від 11 листопада 2004 року, який укладено між Чернівецькою обласною радою та ТОВ "Глобус - 2020".

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач діяв необґрунтовано при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки ним не було враховано всіх необхідних для цього обставин.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов'язання відповідача винести на розгляд питання щодо надання дозволу ТОВ "Глобус-2020" на складання проекту відведення в оренду земельної ділянки по вул. Рівненській, 7а, площею 6,3 га.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Шевченківського районного суду міста Чернівці від 23 жовтня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 грудня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.