Справа № 808/3060/17
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року (11 год. 30 хв.)Справа № 808/3060/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача -Артюхіна К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Дергеокадастру у Запорізькій області щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області;

- зобов'язати Головне управління Дергеокадастру у Запорізькій області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з підстав викладених в позові, зокрема зазначив, що звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Однак, відповідачем було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з посиланням на Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413. На думку позивача такі дії відповідача є незаконними. З урахуванням викладеного, просять позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, зокрема зазначив, що листом від 12 липня 2017 року № Б-5314-4547/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надало мотивовану відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Вказує, що застосування у своїй діяльності приписів Стратегії є обов'язком Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Таким чином, кожна з дій відповідача під час розгляду клопотання позивача передбачена конкретними нормами діючих нормативно-правових актів та узгоджується зі ст. 19 Конституції України. У зв'язку з викладеним, у позові просить відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

У 2008 році позивач звернувся до Михайлівської сільської ради з письмовою заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки загальною 0,37 га для ведення особистого селянського господарства на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Рішенням Михайлівської сільської ради № 15-26 від 19.06.2008 року, на підставі п.34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 118, 121 Земельного Кодексу України позивачу була надана згода на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0, 37 га - для ведення особистого селянського господарства на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Однак позивачем не було реалізоване право на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0, 37 га.

22 травня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого сільського господарства площею 1 га на землях запасу Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

10 липня 2017 року позивач знов звернувся до відповідача з листом, з приводу ненадання відповіді на раніше подану заяву.

Листом від 12 липня 2017 року № Б-5314-4547/6-17 відповідач відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись на наступне. Зокрема, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації, повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, відповідно до переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційному веб-сайті територіальних органів Держгеокадастру, при цьому площа земельних ділянок, яку пропонується передавати безоплатно у власність на території відповідної області залежатиме від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу. У другому кварталі поточного року продажу права оренди земель сільськогосподарського призначення не відбувалося.

У запереченнях та у судовому засіданні відповідач зазначав про невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів та пояснював, що з карти-схеми на якій зазначено розташування земельної ділянки, яка була надана позивачем до клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, неможливо встановити місце розташування зазначеної земельної ділянки.

Не погоджуючись із такими діями відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Крім того, судом встановлено, що позивач звертався до Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області щодо використання ним земельної ділянки за гаражами для ведення особистого селянського господарства.

Виконавчий комітет Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області листом від 08.11.2017 № Б-46-47/02-03-05 повідомив, позивачу про те що зазначені земельні ділянки відносяться до земель Державної власності, тому відповідно до статей 15-1 та 122 Земельного Кодексу України, розпорядження ними відноситься до повноважень Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Головне Управління Держгеокадастру в Запорізькій області), а отже Михайлівська сільська рада не має повноважень щодо розпорядження цими земельними ділянками.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Правове регулювання земельних відносин регулюється Конституцією України, нормами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (стаття 3 Земельного кодексу України).

Так, частинами 1, 2, пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом із тим як вбачається із матеріалів справи, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства вмотивована положеннями Стратегії удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

Суд звертає увагу, що даною Стратегією удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, будь-яких змін до самого порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено.

Відтак, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на переконання суду, є безпідставними.

Питання щодо права позивача на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів, щодо порядку передачі та відмови в отриманні зазначеної земельної ділянки передбачені Земельним кодексом і підстави в цьому кодексу для отримання та відмови в наданні земельної ділянки є вичерпними.

Крім того, відповідач в своїх запереченнях посилався на те, що доданий графічний матеріал не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що частина 7 статті 118 Земельного кодексу України містить припис, який не підлягає розширеному тлумаченню та зобов'язує відповідача розглянути клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, законодавець чітко визначив, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути належним чином мотивована, тобто відмова повинна містити зміст виявленого порушення та підстави відмови (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В оскаржуваній відповіді відповідачем не встановлено невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що зумовлює відсутність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Доводи відповідача на те, що поданий позивачем графічний матеріал не відповідав вимогам статті 118 Земельного кодексу України, суд не приймає, оскільки відмова суб'єкта владних повноважень не містило таких посилань, що не давало змогу позивачу сформувати свою правову поведінку з урахуванням сформульованих відповідачем вимог.

Таким чином, викладені відповідачем у листі № Б-5314-4547/6-17 від 12.07.2017 мотиви для відмови не містять жодної з передбачених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області з непередбачених законом підстав відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га з метою ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Таким чином, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог у вигляді визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області,суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі-Положення №333), відповідно до пункту 1 якого Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до пункту 3 Положення №333 завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно підпункту 13 пункту 4 Положення №333 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Отже, відповідно до вищевикладених приписів чинного законодавства України відповідач, здійснюючи владно-управлінські функції з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення.

Натомість, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог чинного законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, задоволення таких позовних вимог виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому в задоволенні позовних вимог в даній частині необхідно відмовити.

Однак, з метою захисту прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов'язати повторно Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1.000га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 коп.) присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Конишева