Справа № 366/3631/17
Суддя: Корчков А. А.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №366/3631/17
Провадження №2-а/366/137/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року смт.Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., за участю секретаря судового засідання Онищенко В.В., позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції Іванківського відділення поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд поновити строк для оскарження постанови інспектора поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 555945 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, визнати її незаконною та скасувати.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що він 27 вересня 2017 року близько 23 год. 30 хв., вийшов зі свого двору приватного житлового будинку по вул. Садовій, 12А в смт.Красятичі Поліського району Київської області по особистим справам. На вулиці біля воріт будинку стояв автомобіль позивача марки OPEL VECTRA, 1990 року випуску, державний номер: АІ2671СН.

В цей час, по вулиці Садовій в смт. Красятичі рухався автомобіль з розпізнавальними знаками поліції. Працівники поліції, які перебували за кермом даного авто, побачивши позивача зупинилися та почали вимагати від нього посвідчення водія, однак ОСОБА_1 відповів працівникам поліції, що їхня вимога не відповідає Правилам дорожнього руху України, оскільки він не перебував за кермом автомобіля, тобто не керував ним.

Однак, інспектор поліції ОСОБА_3 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР №555945 від 27 вересня 2017 року, відповідно до якої відповідач визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Також, позивач зазначив, що відповідач не надав йому можливості скористатися правовою допомогою адвоката, ознайомитися з оскаржуваною постановою та надати письмові пояснення по даному факту.

Окрім того, позивач вказав, що дізнався про оскаржувану постанову 04 листопада 2017 року, коли він її отримав поштою.

Позивач вважає, що факти, які зазначені відповідачем у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, не відповідають фактичним обставинам, і тому, постанова про накладення адміністративного стягнення серії БР №555945 від 27 вересня 2017 року є протиправною та підлягає скасуванню судом.

В судовому засідання позивач та його представник за довіреністю ОСОБА_2І, позовні вимоги підтримали та просили адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на адміністративний позов від нього не надходило.

Згідно ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Також судом в судовому засіданні були допитані свідки, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Так, свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що 27 вересня 2017 року близько 23 год. вона з її чоловіком ОСОБА_1 перебували дома. Приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 вийшов до автомобіля, щоб забрати речі, який в цей час знаходився на вулиці біля воріт їх приватного будинку. Через деякий час вона вийшла на подвіря будинку по вул. Садова, 12А в смт.Красятичі Поліського району, та почула, що на вулиці її чоловік ОСОБА_1 з кимось сперечається. Вона вийшла на вулицю та побачила, що троє працівників поліції вимагають у ОСОБА_1 предявити посвідчення водія, який категорично відмовляється, оскільки він не керував автомобілем, а просто вийшов до авта, яке стояло біля двору з виключеним двигуном та світлом фар. ОСОБА_4 втрутилася в розмову, та повідомила поліцейським, що їх вимоги є незаконними, оскільки її чоловік не міг керувати автомобілем, так як, він знаходився дома. Також пояснила, що перебувала поряд з чоловіком, до тих пір поки не поїхали працівники поліції, при цьому вказала, що при них постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 працівники поліції не складали, інших осіб, крім трьох працівників поліції, її та її чоловіка, їх сина ОСОБА_6 та двох сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є друзями сина ОСОБА_6, під час цього інциденту, не було.

Окрім того, ОСОБА_4 вказала, що поштовий конверт, в якому знаходилася оскаржувана постанова, вона витягнула з поштової скриньки в суботу 04 листопада 2017 року та віддала чоловікові ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що 27 вересня 2017 року близько 23 год. 45 хв. він повертався з друзями - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до дому. Коли вони підходили до будинку, де він проживає та який розташований по вул. Садовій, 12 А в смт.Красятичі, побачив автомобіль поліції. Підійшовши ближче, він побачив як батько розмовляє з працівниками поліції, при цьому працівники поліції постійно вимагали він цього посвідчення водія, а він відмовлявся надавати та твердив, що для цього не має підстав, оскільки він не перебував за кермом автомобіля. Також свідок, вказав, що автомобіль батька, марки OPEL VECTRA, стояв на вулиці поряд з воротами з вимкнутим двигуном та світлом фар. Свідок ОСОБА_5 впізнав одного з працівників поліції, оскільки він грає з ним у футбол, але в різних командах. Він привітався та підійшов до нього і спитав, що тут відбувається, однак на його прохання ніхто йому відповідь не дав, а буквально через декілька хвилин працівники поліції сіли до свого службового автомобіля та поїхали. При цьому зазначив, що протокол працівники поліції не складали, а окрім його, його друзів - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, батька ОСОБА_1, матері ОСОБА_4, а також трьох працівників поліції, на місці даної події не було.

Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, свідків, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №555945 від 27 вересня 2017 року, яка складена поліцейським Іванківського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_3, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень, при цьому у самій постанові зазначено, що 27.09.2017 року о 23 год. 35 хв. керуючи транспортним засобом марки OPEL VECTRA, державний номер: АІ2671СН в смт.Красятичі по вул. Жовтневій ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Так, у статтях 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП законодавець чітко встановив, які обставини повинні бути зясовані посадовою особою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому вказав, що посадова особа повинна всебічно, повно і обєктивно дослідити та оцінити докази, розяснити права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та надати можливість скористатися ними, вислухати свідків, пояснення самої особи тощо.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач, під час винесення оскаржуваної постанові не в повній мірі дотримався вимог вищевказаних статей КУпАП, зокрема, не було надано особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості надати письмові чи усні пояснення по даному факту, не вказано прізвище, імя, по-батькові та місце проживання свідків, які були на місці події, не відібрано у них пояснень, не долучено інших відомостей необхідних для законного та обєктивного вирішення справи та винесення постанови.

Окрім, самої постанови серії БР №555945 від 27.09.2017 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували на порушення позивачем правил дорожнього руху, зокрема пункту 2.1. «а» ПДР України та ч.1 ст.126 КУпАП, хоча, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, саме на відповідача, покладено обовязок доказування правомірність свого рішення.

Окрім того, санкція ч.1 ст.126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на момент винесення оскаржуваної постанови, становить 425 (чотириста двадцять пять) гривень, оскільки один неоподаткований мінімум доходів громадян дорівнює 17 (сімнадцяти) гривням, однак, всупереч санкції вказаної статті КУпАП, відповідач застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень, що не відповідає законові.

Також, фактичні обставини, є стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і викладені у оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам, які зясовані судом під час розгляду даної справи, зокрема, як вбачається із пояснень самого позивача та свідків, які в силу статті 69,70 КАС України, є належними доказами, 27.09.2017 року о 23 год. 35 хв. в смт.Красятичі по вул. Жовтневій ОСОБА_1 не міг керувати автомобілем марки OPEL VECTRA, державний номер: АІ2671СН, оскільки, події, які описані у оскаржуваній постанові, відбувалися на вулиці Садовій, 12А, в смт.Красятичі Поліського району, а не на вул. Жовтневій,як зазначено в самій постанові, також автомобіль стояв біля подвіря господарства з виключеним двигуном та світлом фар, тобто не рухався, і ОСОБА_1 не перебував за кермом вказаного транспортного засобу.

У абзаці 18 пункту 1.10 ПДР України, зазначено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року розяснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, зазначені норми законодавства чітко встановлюють, що саме водій транспортного засобу, тобто особа, яка керує т/з, повинен предявити посвідчення водія відповідної категорії на вимогу працівника поліції, і тільки за сукупністю вказаних обставин, настає адміністративна відповідальність.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 в момент вимоги працівника поліції предявити посвідчення водія, керував транспортним засобом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, не можна вважати, що оскаржувана постанова серії БР №555945 від 27 вересня 2017 року, винесена відповідачем у відповідності до вищевказаних норм законодавства України, тому, суд, вважає, що дії відповідача під час винесення зазначеної постанови є протиправними, а сам постанова підлягає скасуванню, тобто є всі підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Окрім цього, у статтях 287, 288, 289 КУпАП, зазначено, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно статей 99, 100, 102 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова серії БР №555945 винесена відповідачем 27 вересня 2017 року, а позовом був поданий 13 листопада 2017 року, тобто поза межами строку звернення до адміністративного суду, однак у своїх поясненнях позивач, представник позивача ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_4, зазначають, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 04 листопада 2017 року, що є обєктивною обставиною та поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, і тому, суд вважає за необхідне поновити його.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.16 Закону України «Про дорожній рух», ст. 126, 245, 251, 252, 268, 280, 288, 289 КУпАП, ст.71, 158, 159, 160, 161, 163, 167, 171-2, 185-187 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції Іванківського відділення поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити повністю.

Поновити строк для оскарження постанови інспектора поліції Іванківського ВП ОСОБА_3 серії БР № 555945 від 27.09.2017 року.

Визнати дії інспектора поліції Іванківського ВП ОСОБА_3 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову інспектора поліції Іванківського ВП ОСОБА_3 від 27.09.2017 року серії БР № 555945 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.А. Корчков