Справа № 813/2136/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10120/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 лютого 2017 року: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 98 008,95 грн., в тому числі за основним платежем 78 407,16 грн., за штрафними санкціями 19 601,79 грн., №, яким визначено суму грошового зобов»язання за платежем військовий збір у розмірі 7 407,76 грн., в тому числі за основним платежем - 5 926,21 грн., за штрафними санкціями- 1 481,55 грн., та №, яким застосовано штрафні ( фінансові ) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що висновки в акті перевірки суперечать нормам податкового законодавства щодо сутності поняття «додаткового блага».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №, №, № від 08.02.2017 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 28.03.2008 року між ОСОБА_2 (у зв»язку із зміною прізвища на ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 від 01.07.2010 року, надалі позивач -ОСОБА_1О.) та відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» укладено кредитний договір з фізичною особою №А 260025 терміном до 27.031.2023 року. Сума кредиту 135 000,00 дол. США.

Відповідно до додаткового договору до кредитного договору №А 260025 від 28.03.2008 року ПАТ «Кредобанк», який є повним правонаступником ВАТ «Кредобанк» про анулювання (прощення) боргу, станом на 03.06.2015 року за ОСОБА_1 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 77 968,75 дол. США. За умови погашення позивачем заборгованості в розмірі 59 000,00 дол. США Банк приймає рішення про прощення боргу в загальній сумі 18 968,75 дол. США. На відповідних умовах 03.06.2015 року позивачем сплачено 59 000,00 дол. США.

Залізничною об»єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області 30.12.2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено акт №2479/13-03-13-03/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179, ст. 163, ст. 168, ст. 176, п.п. 1.2, 1.4, 1.6 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 08.02.2017 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 98 008,95 грн., в тому числі за основним платежем 78 407,16 грн., за штрафними санкціями - 19 601,79 грн., №, яким визначено суму грошового зобов»язання за платежем військовий збір у розмірі 7407,76 грн., в тому числі за основним платежем 5 926,21 грн., за штрафними санкціями - 1 481,55 грн. та №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не отримував дохід, який підлягає оподаткуванню, тому і не повинен декларувати його та подавати податкову декларацію.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Так, за змістом абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУкраїни до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов»язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За визначенням наведеним у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов»язаний з виконанням обов»язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Як видно з матеріалів справи, відповідно до додаткового договору до кредитного договору №А 260025 від 28.03.2008 року ПАТ «Кредобанк», який є повним правонаступником ВАТ «Кредобанк» про анулювання (прощення) боргу, станом на 03.06.2015 року за ОСОБА_1 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 77 968,75 дол. США. За умови погашення позивачем заборгованості в розмірі 59 000,00 дол. США Банк приймає рішення про прощення боргу в загальній сумі 18 968,75 дол. США, у тому числі основної суми кредиту 18 750, 14 дол. США та пені у розмірі - 218,61 дол. США.

На відповідних умовах 03.06.2015 року позивачем сплачено 59 000,00 дол. США.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що неможливо віднести до доходу чи додаткового блага прощену позивачу пеню у розмірі 218,61 доларів США за кредитним договором №А 260025 від 28.03.2008 року ПАТ «Кредобанк», оскільки нарахування пені є засобом забезпечення виконання договірних зобов»язань, проте сума нарахованої пені не отримується боржником в грошовій формі, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати. Пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно з абзацом «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Така ж правова позиція висвітлена у постанові Верховного Cуду України від 16.09.2015 року у справі №822/4487/14.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що анульована сума заборгованості включає в себе тіло кредиту та пеню, що, відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі №813/2136/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 11.12.2017 року.