Справа № 2-а-340/10/2210
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-340/10/2210
Головуючий у 1-й інстанції: Курнос С.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сапальової Т.В., Смілянця Е. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі Хмельницької області на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

08.11.2010 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Летичівському районі Хмельницької області про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Летичівському районі Хмельницької області по невиплаті встановленого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по день винесення судом рішення по справі та зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Летичівському районі Хмельницької області здійснити нарахування та щомісячну виплату недоплаченої пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підвищення до пенсії за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по день винесення судом рішення по справі.

Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2010 року позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Летичівському районі щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Летичівському районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 08.05.2010 р. до 19.11.2010 року, з врахуванням виплачених позивачу коштів за вказаний період.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 19.11.2010 року та визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Летичівському районі Хмельницької області при відмові в призначені надбавки правомірними.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2, частини першої ст.183-2 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, при ухваленні постанови, виходив з того, що позовні вимоги про зобовязання здійснення перерахунку доплати до пенсії згідно зі статтею 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни в розумінні статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що законодавство України про соціальний захист дітей війни складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України. Державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ст. 7Закону)

Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених виплат, згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Колегія суддів вважає, що положення частини 3 статті 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Ухвалою суду першої інстанції від 09.11.2010 року позовні вимоги за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 року, та з 22.05.2008 р. по 07.05.2010. року включно залишено без розгляду.

Отже позивач має право з врахуванням шестимісячного строку позовної давності передбаченого ст. 99 КАС України, на отримання підвищення пeнcії на 30 % мінімальної пeнciї за віком.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про перерахунок підвищення пенсії позивачу, як дитині війни, з урахуванням її підвищення 30 % мінімальної пенсії підлягають задоволенню з 29.04.2010 року по 30.09.2010 рік. Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність джерел фінансування виплат, то ці твердження колегією суддів відхиляються, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст.198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У звязку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Летичівському районі Хмельницької області, залишити без задоволення, а постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2010 року, без змін.

Відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої в скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список >

ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно: секретар