Справа № 328/3125/17
Суддя: Андрущенко О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Андрущенка О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гончарук В.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача в.о. інспектора СРРП Токмацького ВП

Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак адміністративний позов ОСОБА_1 до в.о. інспектора з СРРП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до в.о. інспектора з СРРП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача.

Позов мотивував тим, що 09.11.2017 року о 05 год. 40 хв. позивач, керуючи автомобілем ОСОБА_4, д.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Дружба в м. Токмак, був зупинений працівником поліції інспектором з СРРП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2. Відповіда не представившись та не повідомивши причину зупинки, запропонував пройти до його службового автомобіля для складання протоколу за керування без пристебнутого ременя безпеки. Після відмови позивача, відповідач пройшов до свого автомобіля та повернувшись через деякий час запропонував позивачу підписати якийсь документ. Отримавши відмову, інспектор зачитав постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Зазначає, що водійське посвідчення він предявляв інспектору, постанова про накладення адміністративного стягнення винесена не в присутності позивача, в ній відсутній його підпис. Крім цього, в порушення вимог законодавства не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову серії ДР № 029535 від 09.11.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та додатково додав, що відеозапис, який наданий відповідачем, є сфабрикованим та неповним.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з занятістю в іншій справі в господарському суді Запорізької області, при цьому, документальних підтверджень цього не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

Враховуючи відсутність документального підтвердження поважності неявки в судове засідання представника позивача, обмежені строки розгляду справ даної категорії, думку позивача , який вважав за можливе розглянути справу за відсутності його представника, думку відповідача, суд вважає можливим розглянути справу без представника ОСОБА_5.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що ним під час патрулювання був зупинений автомобіль ОСОБА_4 під керуванням позивача. На прохання предявити посвідчення водія, отримав від позивача відповідь, що посвідчення в нього немає та він позбавлений права керування транспортними засобами за керування в стані алкогольного спяніння. Враховуючи що в даній категорії справ про адміністративне правопорушення протокол не складається, ним було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанову про накладення адміністративного стягнення зачитано позивачу в голос.

Все зазначене підтверджується відеозаписом, який бажає долучити до матеріалів справи.

Суд, ознайомившись з поясненнями сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З вимог ч.3 ст. 2 КАС України вбачається, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

- з використанням повноважень, з метою, з якою це повноваження надано,

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),

- безсторонньо (неупереджено),

- добросовісно,

- розсудливо,

- з дотриманням принципу рівності перед законом запобігаючи несправедливій дискримінації,

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення,

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов'язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ДР № 029535 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за фактом того, що 09.11.2017 року о 06 год. 05 хв. в м. Токмак по вул. Дружба ОСОБА_1, керуючи автомобілем ОСОБА_4 д.н. НОМЕР_2, не мав при собі посвідчення водія.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, відповідальність настає як за керування особою транспортним засобом без наявного при собі посвідчення водія так і за відмову предявити посвідчення водія навіть при його фактичній наявності.

В судовому засіданні досліджено відеозапис, наданий відповідачем, яким зафіксовано обставини скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Так, останній на вимогу працівника поліції предявити посвідчення водія відповів, що такі документи в нього відсутні та їх взагалі немає, оскільки, він позбавлений права керування транспортними засобами за вчинення адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП. В подальшому відповідачем винесено та оголошено позивачу постанову про накладення на нього стягнення у виді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність факту не предявлення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом посвідчення водія.

Посилання позивача на неповний відеозапис та його фабрикування суд сприймає критично як намагання уникнути відповідальності, з огляду на те, що жодних доказів цього позивачем не представлено.

Допитаний свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 09.11.2017 року близько 06 год. позивач підвозив його на автомобілі ОСОБА_4 до дому. Підїхавши до домоволодіння свідка помітили вищи по дорозі автомобіль з номерами синього кольору та зрозуміли, що це автомобіль працівників поліції. Далі позивач дістав своє посвідчення водія та поклав його разом з документами на автомобіль в файл. Після цього освідок пішов додому, а позивач поїхав. Обставини, які відбувались між позивачем та відповідачем йому не відомі.

Показання свідка ОСОБА_6 суд не бере до уваги, оскільки, його показання не відносяться до предмета доказування, так як даний свідок надав пояснення, які передували в часі зупинці позивача представниками поліції та свідок не був присутній під час спілкування позивача з відповідачем.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша статті 126 <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Крім цього, відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

Між тим, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_7 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На переконання суду відповідачем доведено перед судом законність своїх дій, під час розгляду справи підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а всі доводи позивача перевірено та надано правову оцінку.

За таких обставин, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 69, 71, 105, 160-163, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до в.о. інспектора з СРРП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДР № 029535 від 09.11.2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП до штрафу в розмірі 425 грн., відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя