Справа № 2270/4303/11
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/4303/11
Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Залімського І. Г.

при секретарі: Семеновій Г.В.

за участю представників сторін:

відповідача (апелянта) - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Камянець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Камянець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /1 від 21.02.2011 року про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 120212,50 грн.

В своїх позовних вимогах зазначила, що обсяг отриманої виручки за період, охоплений перевіркою, не перевищував 500 000 грн. за рік, тому нею не допущено порушень ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності субєктів малого підприємництва", що зумовлювало б необхідність переходу на загальну систему оподаткування та реєструватись платником податку на додану вартість.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року заявлені позовні вимоги задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення № /1 від 21.02.2011 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Камянець-Подільська обєднана державна податкова інспекція подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належних чином. Враховуючи, що явка осіб не визнавалась апеляційним судом обовязковою, дана справа розглянута у відсутність позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції посадовими особами Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції проведена планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.01.08 р. по 31.12.2008 р., за наслідками якої складено акт перевірки № 3/173/НОМЕР_1 від 14.01.2011 року.

В зазначеному акті перевірки зафіксовано порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 с.3. п.4.1 ст.4, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6, пп..7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", яке на думку податкового органу полягало у неможливості підприємцем застосовувати спрощену систему оподаткування з 01.01.2009 року, оскільки сума виручки останнього за попередні 12 місяців склала 411086,80 грн., що сукупно перевищує граничний рівень для реєстрації платником ПДВ-300000 грн.

На підставі виявленого порушення Камянець-Подільською обєднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення № /1 від 21.02.2011 про донарахування позивачу 120382,50 грн. податкового зобовязання з податку на додану вартість, з яких 93450,00 грн. - основний платіж та 26932,50 грн. - штрафні санкції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що обсяг виручки позивача не перевищував встановлений ст.1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності субєктів малого підприємництва" ліміт - 500 000 грн. за рік, а тому підприємець не мав обовязку перейти на загальну систему оподаткування та відповідно до вимог п.2.3 ст.2 Закону про ПДВ ( 168/97-ВР ) та зареєструватися платниками ПДВ.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню № /1 від 21.02.2011 суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний суд, вірно виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких субєктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тисяч гривень.

Згідно зі статтею 5 Указу № 727/98 у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється жодною зі сторін позивач перебував на загальній системі оподаткування до 01.01.2009р. та отримав виручку за 12 місяців до цієї дати в розмірі 411086,80 грн., тобто здійснював господарську діяльність в межах Указу № 727/98, а відтак не мав обовязку переходити на загальну систему оподаткування.

Доводи апелянта про те, що позивач мав пройти обов'язкову реєстрацію платником ПДВ відповідно до положень підпункту 2.3.1 Закону України "Про податок на додану вартість" є безпідставними, враховуючи наступне.

Так, дійсно, згідно пп. 2.3.1 ст. 2 Закону "Про податок на додану вартість" особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

При цьому, апелянтом не враховано, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником ПДВ.

Відповідно до ст.6 Указу № 727/98 фізичні особи - платники єдиного податку звільняються від сплати ПДВ. При цьому підприємець не має права виділяти ПДВ в ціні товарів (робіт, послуг) та виписувати податкові накладні. Разом з тим п.4 постанови КМУ від 16.03.2000 р. N 507 "Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727" суб'єктам малого підприємництва - фізичним особам надано право вибору щодо реєстрації їх платниками ПДВ.

Отже, суб'єкт малого підприємництва - фізична особа за своїм добровільним рішенням відповідно до п.2.1 ст.2 Закону про ПДВ може зареєструватися платником ПДВ.

Відповідно до роз'яснень ДПА України від 07.11.2007 № 22703/7/16-1117 від 11.03.2008 № 3004/Д/17-0714 платник єдиного податку, обсяг виручки якого перевищив 300000 грн., але не є більшим від 500000,00 грн. за рік не має обов'язку реєстрації платником ПДВ. У разі перевищення фізичною особою - платником єдиного податку обсягів операцій з поставки товарів (послуг) межі 300 тис. грн. вона має право не зареєструватися платником ПДВ до досягнення обсягу виручки від реалізації продукції 500 тис. грн.

Таким чином положення підпункту 2.3.1 Закону України "Про податок на додану вартість" не розповсюджуються на суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, платників єдиного податку, обсяг виручки яких не перевищує 500000 грн. на рік.

Враховуючи, що обсяг виручки позивача протягом 12 місяців склав 411086,80 грн. суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність застосування до спірних правовідносин підпункту 2.3.1 Закону України "Про податок на додану вартість" та покладення на позивача обовязку зареєструватись платником ПДВ.

За наведених обставин податкове повідомлення-рішення Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції № /1 від 21.02.2011 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідач як субєкт владних повноважень не спростував правомірності позовних вимог та висновків рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає згідно зі ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Камянець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області, залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 серпня 2011 року .

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_5

< Список > ОСОБА_6

< Список >

< Список >