Справа № 753/14734/17
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/557/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 р. ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - ГУ ПФУ України в м. Києві, відповідач) про визнання протиправними дій щодо застосування обмеження максимального розміру його пенсії, передбаченого Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI (зі змінами), та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років та по інвалідності без обмеження максимального розміру.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». З 31.12.2016 йому було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 23 314,60 грн. виходячи з розрахунку 70% сум грошового забезпечення за відповідною посадою, але розмір пенсійної виплати, з урахуванням обмеження максимального розміру, було встановлено у розмірі 10 740 грн. У зв'язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із захистом Батьківщини, з 23.03.2017 його було переведено на пенсію по інвалідності. Розмір пенсії по інвалідності (з урахуванням надбавок) становив: з 23.03.2017 - 33 139,10 грн., з 01.05.2017- 33 191,10 грн., однак всупереч вимогам закону виплата пенсії відповідачем здійснюється у раніше встановленому розмірі 10 740 грн. 19.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії без обмеження її максимального розміру. Проте листом від 24.07.2017 № 17472/03/П-1586 відповідач відмовив у виплаті пенсії відповідно до здійсненого розрахунку з посиланням на положення ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (із змінами, внесеними згідно із Законами № 911-УШ від 24.12.2015, № 1774-УШ від 06.12.2016), якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 гри.

Позивач вважає дії відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру його пенсії протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, посилаючись на норми статей 19, 22, 46, 58, 151-1, 151-2, 152 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, від 22.05.2008 № 10-рп/2008.

Оскільки представник позивача ОСОБА_3 заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, письмових заперечень проти позову не подав і свого представника до суду не направив, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та письмові докази, суд встановив такі обставини.

Наказом Міністра оборони України від 10.10.2016 № 1182 генерал-лейтенанта ОСОБА_2, колишнього командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас на підставі п. «б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» за станом здоров'я (а.с. 13).

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.12.2016 № 250 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення, з подальшим зарахуванням на військовий облік до Дарницького РВК м. Києва з 30.12.2016 (а.с. 14).

З 31.12.2016 ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Розмір пенсії позивача за вислугу років склав 23 314,60 грн., що становить 70% сум грошового забезпечення (50 років вислуги) за відповідною посадою.

Водночас на підставі положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ відповідач обмежив розмір пенсії позивача до 10740 грн.

25.01.2017 позивачу встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії АВ № 0643408 від 31.01.2017 (а.с.19).

23.03.2017позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, і з цієї дати йому було призначено пенсію по інвалідності на підставі Закону № 2262-ХІІ в розмірі 33 139,10 грн., що становить 80% сум грошового забезпечення за відповідною посадою.

Проте з огляду на положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ відповідач знову обмежив розмір пенсії позивача до 10740 грн.

19.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому пенсії без обмежень, а саме: з 31.12.2016 - в розмірі 23 314,60 грн., а з 23.03.2017 - 33 191,10 грн. (а.с. 22).

За результатами розгляду цієї заяви листом від 24.07.2017 № 17472/03/17-586 відповідач повідомив позивача про те, що Законами України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-V (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015), «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, якими врегульовані питання пенсійного забезпечення в 2016-2017 роках, визначено максимальний розмір пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с. 23).

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо обмеження розміру призначених позивачу пенсійних виплат, суд виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII) частину п'яту статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Згіднопідпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей" від 12.04.2016 № 1080-VIII статтю 43 Закону № 2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв'язку з чим частина п'ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII), відповідно до статті 10 якого дію обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовцям продовжено до 31.12.2017.

Водночас 20.12.2016 Конституційний Суд України прийняв рішення № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визначив, що визнані неконституційними положення законів не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення рішення.

Приймаючи рішення щодо неконституційності обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовцям Конституційний Суд України зазначив, зокрема, таке.

Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію (стаття 1, частина перша статті 2 Конституції України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п'ята статті 17 Основного Закону України).

Забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей закріплено у частині п'ятій статті 17 розділу I "Загальні засади" Конституції України, який визначає такі основи конституційного ладу в Україні, як, зокрема, суверенітет, територіальна цілісність та недоторканність України, захист яких покладається на Збройні Сили України та інші військові формування.

Відповідно до статті 156 Основного Закону України законопроект про внесення змін до розділу I "Загальні засади" подається до Верховної Ради України Президентом України або не менш як двома третинами від конституційного складу Верховної Ради України і, за умови його прийняття не менш як двома третинами від конституційного складу Верховної Ради України, затверджується всеукраїнським референдумом, який призначається Президентом України.

Особлива конституційна процедура внесення змін до розділу I "Загальні засади" Конституції України обумовлена специфікою предмета його регулювання - основи конституційного ладу в Україні - зокрема необхідністю забезпечення національної безпеки і оборони України, потребами захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України як суверенної й незалежної, демократичної, соціальної та правової держави.

Зазначене є підставою для висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов'язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов'язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України вважає, що норми-принципи частини п'ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

В іншому рішенні Конституційного Суду України, а саме: № 4-РП/2016 від 08.06.2016, зазначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України).

У вищевказаному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Відповідно до положень статей 151-2, 152 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У зв'язку із наведеним суд дійшов висновку, що застосування відповідачем положень частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Законів № 911-VIII, № 1774-VIII є порушенням конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України і не відповідає тлумаченню, яке надається в рішеннях Конституційного Суду України.

Відтак з огляду на встановлену Конституційним Судом України неконституційність законодавчих змін щодо обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд вважає, що відповідач, обмежуючи позивачу максимальний розмір пенсій за вислугу років та по інвалідності, діяв не у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Враховуючи, що відповідно до положень частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, вимоги позивача за період з 31.12.2016 по 25.01.2017 залишені без розгляду, а відтак суд вбачає підстави для поновлення порушених прав позивача лише з 26.01.2017 у спосіб, передбачений пунктом 2 частини 4 статті 105 цього Кодексу, - шляхом зобов'язання відповідача виплачувати повний розмір пенсії з вказаної дати.

На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 122, статтями 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру призначених ОСОБА_2 пенсій за вислугу років та по інвалідності, призначених на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_2 частину пенсії за вислугу років (різницю), недоплачену внаслідок неправомірного застосування положень частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Законів № 911-VIII, № 1774-VIII,за період з 26 січня 2017 року по 22 березня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_2 пенсію по інвалідності, призначену на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", без обмеження її максимального розміру, з дати призначення пенсії, тобто з 23 березня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: