Справа № 815/5551/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5551/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунька О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 суму несплаченої заробітної плати за вимушений прогул разом з компенсацією у зв'язку із порушенням строків її виплати та моральної шкоди у розмірі 180 тисяч гривень, а також зобов'язати Державну казначейську службу України подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 17 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління в Одеській області в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди - залишено без розгляду.

В обґрунтування вимог, позивач в цілому зазначив, що наказом Головного управління юстиції в Одеській області від 31.10.2014 року № 2144-к припинено державну службу державному виконавцю другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 та звільнено його з посади 31 жовтня 2014 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» за порушення Присяги державного службовця. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області та скасовано наказ від 31.10.2014 №2144-к. Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.04.2015 року № 702-к позивача поновлено на попередній посаді та він фактично приступив до роботи. Постанова суду набрала законної сили 21 травня 2015 року. Таким чином через незаконне звільнення в період з 31.10.2014 року по 21.04.2015 року позивач вимушено залишався без роботи та не отримував заробітну плату. Незважаючи на набрання судовим рішенням про поновлення на роботі законної сили, а також на прохання позивача сплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу, відповідачем порушення закону не усунуто, у задоволенні вимог відмовлено та запропоновано повторно звертатись до суду. При цьому, відповідачем не прийнято до уваги, що порушене право позивача полягає не у вимушеному прогулі, а у звільненні з роботи, оцінку законності якому дано рішенням суду від 08.04.2015 року, що набрало законної сили 21 травня 2015 року. Посилаючись на ст. 34 Закону України «Про оплату праці», позивач зазначає, що йому підлягає сплаті не тільки заборгованість з середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, але й компенсація за втрату частини заробітної плати через порушення строків її виплати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судовому засіданні позов не визнала та просила суд в його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов, які в цілому обґрунтовані тим, що листом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28.08.2016 року № 9992/05.1-30 повідомлено позивача, що згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року, наказом від 21.04.2015 року № 702-к позивача поновлено на посаді державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймає суд. Так, відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при ухвалені рішень про поновлення позивача на посаді не вирішувалося, оскільки позивач такої вимоги не заявляв. Вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявив лише у жовтні 2017 року. Відповідач зазначає, що Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області своєчасно та встановленні законодавством строки поновлено на посаді позивача, про що видано відповідний наказ.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у судовому засіданні позов не визнала та просила суд в його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов, які в цілому обґрунтовані тим, що Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області ніяких прав і законних інтересів позивача не порушувало та в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, що знаходить своє підтвердження в самому позові, в якому не зазначено жодної протиправної дії з боку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області. У зв'язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь суму несплаченої заробітної плати за вимушений прогул разом з компенсацією у зв'язку із порушенням строків її виплати, є незаконними та необґрунтованими.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про скасування наказу та поновлення на посаді - задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління юстиції в Одеській області від 31.10.2014 року № 2144-к про припинення державної служби державному виконавцю другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 та звільнення його з займаної посади 31 жовтня 2014 року на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» за порушення присяги державного службовця; зобов'язано Головне територіальне управління юстиції в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 11-16 том 1). Зазначена постанова суду набрала законної сили 21 травня 2015 року.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року, 21.04.2015 року наказом Головного управління юстиції в Одеській області № 702-к від 21.04.2015 року позивача поновлено на посаді державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з 31.10.2014 року (а.с. 77 том 1).

Листом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28.08.2016 року № 9992/05.1-30 повідомлено позивача, що згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року, наказом від 21.04.2015 року № 702-к позивача поновлено на посаді державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймає суд (а.с. 20 том 1).

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ч. 1 ст. 255 КАС України).

За п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що у зв'язку із незаконним звільненням позивача, останньому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні позивача на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача передбачений пунктом 4 частини 2 статті 162 КАС України та може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, вказавши при цьому норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

Згідно пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Відповідно до ч.3 п.32 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.2 Порядку, у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що, при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Враховуючи те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року в частині поновлення позивача виконана шляхом прийняття наказу № 702-к лише 21.04.2015 року, то суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки з урахуванням індексу інфляції.

Судом встановлено, що згідно довідки Головного управління юстиції в Одеській області від 09.11.2017 року № 05.2-08-1223 заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, складала: у серпні 2014 року - 2075,40 грн., у вересні 2014 року - 691,53 грн., відтак середньоденна заробітна плата позивача складала - 120,30 грн. ((2075,40 грн. + 691,53 грн.) / 23 робочих дні).

Таким чином, якщо середньоденний заробіток позивача складає 120,30 грн., які слід помножити на 119 робочих днів (з 31.10.2014 р. по 21.04.2015 р.) вимушеного прогулу, що дорівнює 14 315,70 грн.

Відтак сума заборгованості з невиплаченої позивачу заробітної плати за період з 31.10.2014 року по 21.04.2015 року складає 14 315,70 грн. до якої слід додати інфляційне збільшення суми боргу за вказаний період у розмірі 6288,49 грн., розрахованої у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції наявний в матеріалах справи), що дорівнює сумі у розмірі 20 604,19 грн., яка підлягає стягненню з Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.10.2014 року по 21.04.2015 року з урахуванням індексу інфляції у загальному розмірі 20 604,19 грн. з Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і постанови про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 729 грн. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 31.10.2014 року по 21.04.2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 20 604 грн. 19 коп. (двадцять тисяч шістсот чотири гривні дев'ятнадцять копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3 729 грн. 30 коп.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області протягом 30 днів з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 06 грудня 2017 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 08 грудня 2017 року.

Суддя С.О. Cтефанов