Справа № 812/1239/17
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

06 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1239/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 812/1239/17 за адміністративним позовом приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання нечинним рішення щодо розірвання в односторонньому порядку договору на регулярні перевезення пасажирів, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Автолайн компані» (далі - Позивач) до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації (далі - Відповідач) про визнання нечинним рішення щодо розірвання в односторонньому порядку договору на регулярні перевезення пасажирів.

У судовому засіданні 06 грудня 2017 року судом на розгляд поставлено питання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що з огляду на предмет даної справи у відповідності до приписів пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В судовому засіданні представники позивача проти закриття провадження у справі не заперечував, зазначили, що вважають, що дану справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Представник відповідача вирішення питання про закриття провадження у справі залишив на розсуд суду.

Заслухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За приписами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Тобто, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду публічно-правових спорів, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Відповідно до статей 43, 44 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі ОСОБА_2 № 2344-III) визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 42 Закону 2344-III договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081 затверджено Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - конкурс) і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем та Департаментом регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації, за наслідками проведеного конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом у Луганській області на підставі Протоколу засідання обласного конкурсного комітету з організації та проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом у Луганській області від 15.08.2013 № 136, укладено договір від 20.09.2013 № 1990 на регулярні перевезення пасажирів на постійних приміських та міжміських (внутрішньообласних) автобусних маршрутах загального користування на маршрутах: № 231 «Сєвєродонецьк АС - Новоастрахань», № 219 «Сєвєродонецьк АС - Борівське», № 212 «Сєвєродонецьк АС - Рубіжне АС».

Між сторонами відсутній спір щодо організації та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів. Предметом позову по цій справі є дострокове розірвання спірного договору, внаслідок неналежного виконання позивачем умов цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Даний спір підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Верховний суд України у постанові від 10 травня 2016 року по справі № 21-713а16 дійшов висновку про те, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів є субєктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та перевізником-претендентом відносяться до юрисдикції адміністративних судів. Спори щодо позовних вимог про визнання недійсними укладених договорів на виконання пасажирських перевезень згідно зі статтею 12 ГПК підвідомчі господарським судам.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки спір по цій справі виникає з договірних правовідносин, то у відповідності до вимог статті 12 ГПК підлягає вирішенню господарським судом.

Пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 157 КАС України суд розяснює право позивача на звернення до суду з цим позовом за правилами Господарського процесуального кодексу.

На підставі частин третьої та сьомої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 06 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Складення ухвали у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин ухвали у судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.157, 160, 165 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Автолайн компані» до Департаменту регіонального розвитку, промисловості, інфраструктури та енергозбереження Луганської обласної державної адміністрації про визнання нечинним рішення щодо розірвання в односторонньому порядку договору на регулярні перевезення пасажирів.

Розяснити позивачу, що дана справа підсудна господарському суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4