Справа № 2а-6461/12/2670
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 грудня 2017 року письмове провадження № 2а-6461/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів : головуючого судді Арсірія Р.О., суддів Кузьменка В.А., Огурцова О.П., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування ППР

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків; Державної податкової служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2011№ , від 03.02.2012 № та рішення про результати розгляду скарги від 23.04.2012 № 7153/6/10-2115.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2012 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 03.02.2012 № в частині визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» податкового зобов'язання по ПДВ в сумі 34 051,30 грн основного платежу та 17 025,65 грн штрафних (фінансових) санкцій. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2012 апеляційні скарги Окружної державної податкової служби -Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби, Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз України ЛТД» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2012 -без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 касаційні скарги Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби та Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комомдітіз Україна ЛТД» задоволені частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2012 по справі № 2а-6461/12/2670 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали Вищого адміністративного суду України, підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд, стало те, що судами не взято до уваги, що позапланова невиїзна перевірка, за наслідками якої контролюючим органом ухвалено оскаржуване у цій справі податкове повідомлення - рішення, була проведена на виконання постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України від 21.10.2011 відповідно до кримінально-процесуального закону, а тому висновки, викладені за результатами такої перевірки у акті від 04.11.2011 можуть бути оцінені як докази виключно у рамках розслідування та розгляду такої кримінальної справи і можуть бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про зменшення платникові податків, розрахованої за результатами такої перевірки, суми бюджетного відшкодування з ПДВ лише з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Також зазначено, що суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення від 23.04.2012 № 7153/6/10-2115 про результати розгляду скарги, оскільки при прийнятті вказаного рішення Державна податкова служба України дотрималась всіх вимог, визначених Положенням про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України від 23.12.2010 № 1001.

04.12.2015 автоматизованим розподілом між суддями справу №2а-6461/12/2670 передано на розгляд судді Окружного адміністративного суду м. Києва Арсірію Р.О.

Представником позивача через канцелярію суду подано письмові пояснення, а також повідомлення про зміну найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна».

Від Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків надійшло клопотання про заміну первинного відповідача - Спеціалізовану державну податкову інспекцію у м. Києві по роботі з великими платниками податків на Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків. Також в подальшому подано клопотання про заміну Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на правонаступника - Офіс великих платників податків державної фіскальної служби.

Судом здійснено заміну Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на Офіс великих платників податків державної фіскальної служби, а також Державну податкову службу України на Державну фіскальну службу України.

Таким чином позивачем по справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна», відповідачем 1 - Офіс великих платників податків державної фіскальної служби, відповідачем 2 - Державна фіскальна служба України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що враховуючи відсутність у ДПІ правових підстав для проведення відносно позивача позапланової невиїзної перевірки, прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представники відповідачів проти позову заперечували, про що подали письмові заперечення на позов. Вважали податкові повідомлення-рішення законними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи за їх відсутності згідно вимог ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з великими платниками податків, у відповідності до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП від 31.10.2011 № 844, на виконання постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України майора юстиції Ладонька Д.Л. від 21.10.2011 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфує Комодітіз Україна ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість під час відображення операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Синктоп» за період з 01.08.2008 по 30.09.2008.

За наслідками зазначеної перевірки СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП складено акт від 04.11.2011 № 975/40-40/, за змістом якого встановлено порушення позивачем вимог п.п.7.2.3, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7, п.1.8 ст. 1, п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» щодо завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму ПДВ в розмірі 42823,19 грн, в томі числі: завищення суми податкового кредиту за серпень 2008 року на суму 8771,89 грн та як наслідок завищення суми бюджетного відшкодування на суму 8771,89 грн за вересень 2008 року; завищення суми податкового кредиту за вересень 2008 року на суму 34051,30 грн та як наслідок завищення суми бюджетного відшкодування на суму 34051,30 грн за жовтень 2008 року.

На підставі встановлених в акті перевірки порушень позивачем вимог податкового та іншого законодавства, СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.11.2011 № , яким позивачу визначено податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 42823,19 грн основного платежу та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 21411,60 грн.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 18.11.2011 № , позивач оскаржив його в порядку адміністративного оскарження, передбаченому ст. 56 Податкового кодексу України.

Рішенням Державної податкової служби в м. Києві від 03.02.2012 № 110/10/12-114 про результати розгляду первинної скарги, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2011 № скасоване в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 10705,80 грн., а в іншій частині - залишене без змін.

В продовження процедури адміністративного оскарження 18.02.2012 позивач подав до Державної податкової служби України повторну скаргу № 334, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.11.2011 № та рішення ДПС у м. Києві від 03.02.2012 № 110/10/12-114 про результати розгляду первинної скарги.

20 лютого 2012 року, тобто після подачі повторної скарги, позивач отримав від СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП нове податкове повідомлення-рішення від 03.02.2012 № , що винесене з урахуванням рішення ДПА у м. Києві від 03.02.2012 № 110/10/12-114 про результати розгляду первинної скарги та яким позивачу визначено податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 42823,19 грн основного платежу та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 10705,80 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду повторної скарги позивача від 23.04.2012 № 7153/6/10-2115, податкове повідомлення-рішення від 18.11.2011 № з урахуванням рішення ДПС у м. Києві від 03.02.2012 № 110/10/12-114 про результати розгляду первинної скарги (яким первинне рішення скасоване в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 10705,80 грн.) - залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 18.11.2011 № та від 03.02.2012 № , а також рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 23.04.2012 № 7153/6/10-2115, позивач оскаржив їх в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Стосовно правових підстав оскарження позивачем первинного податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 18.11.2011 № , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 18.11.2011 № частково скасоване рішенням ДПА у м. Києві від 03.02.2012 № 110/10/12-114 про результати розгляду первинної скарги, а саме в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 10705,80 грн, та на підставі зазначеного Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків винесено нове податкове повідомлення-рішення від 03.02.2012 № .

Згідно вимог чинного податкового законодавства, податкове повідомлення-рішення контролюючого органу, розмір грошового зобов'язання по якому зменшений іншим податковим повідомленням-рішенням, вважається відкликаним з моменту прийняття нового податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену у податкові вимозі.

Відповідно до п. 60.4 ст. 60 Податкового кодексу України, у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1. цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Таким чином, оскаржуване позивачем в даній адміністративній справі податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 18.11.2011 № є відповідно відкликаним із прийняттям нового податкового повідомлення-рішення від 03.02.2012 № за результатами отриманого рішення ДПА у м. Києві від 03.02.2012 № 110/10/12-114 про результати розгляду первинної скарги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимога позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.11.2011 № задоволенню не підлягає, оскільки зазначене рішення на час розгляду даної справи є нечинним, а тому предметом розгляду в даній справі є оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.02.2012 № .

Судом встановлено, що в перевіряємому періоді позивач мав правовідносини з контрагентом TOB «Синктоп».

За наслідками зазначених правовідносин, протягом серпня 2008 року - вересня 2008 року, на підставі товарно-супровідних документів (що наявні в матеріалах справи), позивач отримав від контрагента TOB «Синктоп» сільськогосподарську продукцію, за яку позивачем перераховано кошти на загальну суму 256939,14 грн, в тому числі, податок на додану вартість 42823,19 грн.

Зазначена сума ПДВ включена позивачем до складу податкового кредиту.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позапланова виїзна перевірка Товариства проведена згідно із пп. 78.1.11 ст. 78 Податкового кодексу України, наказу контролюючого органу від 31.10.2011 № 844 про проведення такої перевірки на виконання постанови старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України від 21.10.2011 про призначення позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства Товариством.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є буд - які фактичні дані, на підставі яких чуд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевірка позивача проводилась у період дії Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 78.4. ст. 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Однією з обставин для проведення документальної позапланової виїзної перевірки пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України визначає отримання постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

При цьому до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України забороняє, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність перевірки, приймати податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки. Цією нормою передбачено, що матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Пунктом 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України, визначено, що у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Постанова, на підставі якої призначено перевірку, прийнята старшим слідчим в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України майора юстиції Ладонька Д.Л. в рамках кримінальної справи № 641 за обвинуваченням громадянина України Тихонова Д.М. у вчиненні злочину передбаченого.2 ст.205 Кримінального кодексу України.

Остаточне рішення за наслідками кримінального провадження стосовно позивача, предметом якого є податки, не прийняте.

За вказаних обставин суд вважає, що перевірка позивача призначена відповідно до кримінально-процесуального закону та за відсутності у відповідача доказів щодо наявності відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили у відповідача відсутні правові підстави для прийняття податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, позовна вимога позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої податкової інспекції в м. Києві по роботі з великими платниками податків № від 03.02.2012 підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо скасування рішення Державної податкової служби України від 23 квітня 2012 року № 7153/6/10-2115 про результати розгляду повторної скарги суд приходить до висновків про її необґрунтованість, з огляду на наступне.

Порядок подання та розгляду органами державної податкової служби скарг платників податків при оскарженні в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень про визначення сум грошових зобов'язань платника податків або будь-яких інших рішень органів державної податкової служби визначений Положенням про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженим наказом ДПА України №1001 від 23.12.2010.

У відповідності до п. 13 названого Положення, орган державної податкової служби зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, наступних за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник органу державної податкової служби (заступник керівника) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад строк, визначений у абзаці першому цього пункту, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в абзаці першому цього пункту.

Згідно п. 14 Положення № 1001, орган державної податкової служби при розгляді скарги платника податків перевіряє правомірність нарахування, здійсненого органом державної податкової служби, у випадках, визначених Податковим кодексом України, або прийняття будь-якого рішення органу державної податкової служби, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень: залишає податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення органу державної податкової служби, яке оскаржується, без змін, а скаргу без задоволення; скасовує у певній частині податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення органу державної податкової служби, яке оскаржується, і не задовольняє скаргу платника податків у певній частині; скасовує податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення органу державної податкової служби, яке оскаржується, і задовольняє скаргу платника податків повністю; збільшує суму грошового зобов'язання або податкового боргу; залишає у випадках, передбачених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян», скаргу без розгляду та повертає автору.

У разі коли норми Податкового кодексу України чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, унаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

При розгляді скарги платника податків під час адміністративного оскарження можуть враховуватись податкові консультації, надані такому платнику податків органами державної податкової служби з урахуванням положень статті 53 глави 3 розділу II Податкового кодексу України.

Зменшена або збільшена сума грошового зобов'язання (податкового боргу) може бути оскаржена платником податків у порядку і строки, визначені цим Положенням.

Згідно з п. 15 вказаного Положення, за результатами проведення процедури адміністративного оскарження приймається рішення, яке оформляється відповідно до вимог законодавства про мови. Зміст рішення складається зі вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

Рішення оформляється на бланку органу державної податкової служби, який розглядав скаргу.

У вступній частині рішення зазначаються повне найменування юридичної особи, яка подала скаргу, прізвище та ініціали посадової особи платника податків - юридичної особи або фізичної особи - платника податку, відомості про предмет оскарження, дата прийняття скарги до розгляду (дата і номер зазначаються за даними журналу реєстрації вхідної кореспонденції).

Описова частина рішення повинна містити перелік документів, які були взяті до уваги при розгляді скарги, дату і номер податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-якого іншого рішення органу державної податкової служби і найменування органу державної податкової служби, який видав зазначені документи, та стисле викладення вимог і клопотання, зазначених у скарзі.

У мотивувальній частині рішення мають бути наведені результати дослідження матеріалів скарги та докази, на яких ґрунтуються висновки органу державної податкової служби, який розглядав скаргу, а також посилання на конкретні статті та пункти Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, якими обґрунтовано відповідь на скаргу.

Резолютивна частина рішення повинна містити висновок про задоволення чи часткове задоволення скарги або про відмову в задоволенні вимог чи клопотання, викладених у скарзі, про збільшення суми податкового зобов'язання або податкового боргу або залишення скарги без розгляду.

У рішенні також зазначається, що в разі незгоди особи, яка подала скаргу, з прийнятим рішенням, таке рішення може бути оскаржене до органу державної податкової служби вищого рівня у строки, визначені в цьому Положенні, або в судовому порядку.

Рішення за результатами розгляду скарги платника податків приймає керівник органу державної податкової служби (заступник керівника). Оригінал рішення після зазначення реєстраційного номера вихідної кореспонденції надсилається (надається) платнику податків.

Таким чином, розглядаючи дану позовну вимогу позивача, суд приходить до висновку, що Державною податковою службою України оскаржуване рішення від 23.04.2012 № 7153/6/10-2115 про результати розгляду повторної скарги прийняте у відповідності до зазначених вище норм законодавства (Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом ДПА України №1001 від 23.12.2010), а процесуальні дії, що вчинялися Державною податковою службою під час прийняття чи скерування зазначеного рішення про результати розгляду скарги - позивачем не оскаржувались.

Отже, суд вважає вірними доводи позивача про необґрунтованість частини висновків ДПС України, часткову недоведеність вказаних у рішенні ДПС України обставин та частково невірне застосування положень податкового і цивільного законодавства, однак в даному випадку вірність суджень посадових чи службових осіб органу державної податкової служби, зроблених ними на основі фактичних даних, внутрішнього переконання, освітньо-кваліфікаційного рівня чи розумово-інтелектуальних здібностей, на думку суду не можуть бути єдиною і достатньою підставою для висновку про порушення прав чи інтересів платника, який в цьому випадку не позбавлений права оскаржити в судовому порядку визначені йому податковим повідомленням-рішенням податкові зобов'язання.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу -відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків від 03.02.2012 № .

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 283, 74 грн за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов