Справа № 520/7717/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/7717/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання на посаді судді у розмірі 90%, замість 86 %, заробітної плати працюючого судді відповідного суду;

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання, за денною формою, на юридичному факультеті Одеського державного університету імені Мечникова в період з 01 вересня 1979 року до 01 липня 1984 року (02 роки 5 місяців), період роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ, а саме з 01 серпня 1984 року по 02 лютого 1993 року (08 років 06 місяців і 9 днів) та період роботи на посадах судді Центрального районного народного суду м. Одеси і місцевого Приморського районного суду м. Одеси з 02.02.1993 року по 02.03.2006 року (13 років 1 місяць) та судді апеляційного суду Одеської області з 03.03.2006 року до 21.12.2016 року (10 років 09 місяців і 18 днів).

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Одеської області, починаючи з 22 грудня 2016 року.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді УПФУ застосовувалось положення ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (в редакції, чинній на дату звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці), приймається до уваги лише стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок стажу ОСОБА_3 на отримання щомісячного довічного грошового утримання на посаді судді у розмірі 90% замість 86% заробітної плати працюючого судді відповідного суду. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_3 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половину строку навчання, за денною формою, на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова в період з 01 вересня 1979 року до 01 липня 1984 року (02 роки 05 місяців); період роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ: з 01 серпня 1984 року по 02 лютого 1993 року (08 років 06 місяців 09 днів); та період роботи на посадах судді Центрального районного народного суду м. Одеси і місцевого Приморського районного суду м. Одеси з 2.02.1993р. до 02.03.2006р. (13 років 1 місяць) та судді апеляційного суду Одеської області з 03.03.2006р. до 21.12.2016р. (10 років 09 місяців і 18 днів). Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Одеської області, починаючи з 13 червня 2017 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з трудовою книжкою, ОСОБА_3 у періоди з:

- 01.09.1979 року по 01.07.1984 року навчалася на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова ;

- 01.08.1984 року по 10.02.1993 року проходила службу в органах внутрішніх справ;

- 02.02.1993 року обрана народним суддею Центрального районного народного суду м. Одеси;

- 25.01.2003 року переведена на посаду судді новоутвореного місцевого Приморського районного суду м. Одеси;

- 05.06.2003 року обрана Верховною Радою України на посаду судді місцевого Приморського районного суду м. Одеси безстроково;

- 03.03.2006 року зарахована на посаду судді судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області безстроково;

- 21.12.2016 року звільнена з посади судді Апеляційного суду Одеської області у відставку відповідно до Рішення Вищої ради юстиції від 19 грудня 2016 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 має загальний стаж роботи на посаді судді 23 роки 06 місяців 21 день.

При цьому позивач набув достатнього для відставки стажу роботи на посаді судді, у зв'язку з чим Рішенням Вищої ради юстиції від 19.12.2016 року №3284/0/15-16 була звільнена з посади судді у зв'язку з відставкою.

22 грудня 2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, згідно з протоколом № 7463 від 12.01.2017 року, було призначено ОСОБА_3 довічне грошове утримання у розмірі 86% від заробітку та визначено вислугу років в межах 23 років 06 місяців 21 днів.

30.05.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про перерахунок довічного грошового утримання.

Листом Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі від 13.06.2017 року № 220/П-11 в перерахунку її довічного грошового утримання судді з 22 грудня 2017 року було відмовлено з тих підстав, що в її вислугу років включається лише стаж роботи на посаді судді, а вислуга років на посаді слідчого в органах внутрішніх справ та половина строку навчання до суддівського стажу не включається.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Згідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно з частиною другою статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації цих повноважень, Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Пунктом 11 розділу XIII «;Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зміст наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_3 відповідач безпідставно не зарахував до суддівського стажу половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету імені І.І. Мечнікова та на посаді слідчого в органах внутрішніх справ. .

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення, постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: К.В. Кравченко