Справа № 425/2163/17
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Провадження №2-а/425/126/17

Справа №425/2163/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції Сафронова Євгена Юрійовича про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора 1 взводу 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції Сафронова Євгена Юрійовича, яким просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 863697 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з'явились, але були повідомлені належним чином. Представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, але разом з цим подав заперечення на позов, яким серед іншого, просив розглянути справу без його участі.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі положень частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тобто в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, а фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача, з урахуванням наданих його представником пояснень, полягала у тому, що 14 серпня 2017 року відповідачем було неправомірно складено постанову серії БР №863697, за змістом якої він керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «210994-20» в місті Рубіжне, змінюючи напрямок руху на перехресті вулиці Слов'янської та вулиці Силікатної, повертаючи з вулиці Силікатної на вулицю Слов'янську не ввімкнув світловий покажчик напрямку руху, а саме ліворуч, чим порушив пункт 9.2. (б) Правил дорожнього руху. Вважає, що за конфігурацією цих доріг взагалі не можливо встановити наявність перехрестя, бо вулиця Слов'янська має ґрунтове покриття, що примикає до асфальтового покриття вулиці Силікатної і фактично не змінює напрямок, також відсутні будь-які дорожні знаки з усіх сторін перехрестя. Крім того, немає жодних доказів вчинення ним правопорушення, а процедура розгляду справи була грубо порушена. Як наслідок, вважає, що постанову слід скасувати, а провадження у справі - закрити.

Позиція ж відповідача, з огляду на зміст поданих ним заперечень, полягала у тому, що 14 серпня 2017 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, він виявив порушення пункту 9.2. (б) Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «ВАЗ» моделі «210994-20» номерний знак НОМЕР_1, оскільки той змінюючи напрямок руху на перехресті, повертаючи з вулиці Силікатної на вулицю Слов'янську, не ввімкнув світловий покажчик напрямку руху. Вважає, що в нього були всі законні підстави винести постанову, оскільки він зі своїм напарником були свідками даного правопорушення та під час розгляду справи позивач сам визнав свою провину. Всі питання передбачені статтею 278 Кодексу України про адміністративне правопорушення було розглянуто та вирішено ще до складання постанови. Враховуючи, що постанова серії БР №863697 від 14 серпня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог діючого законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що сторони спору доводили свої вимоги та заперечення тільки письмовими та речовими доказами, які є в матеріалах справи, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Чотирнадцятого серпня 2017 року, Сафронов Євген Юрійович, під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху однойменних правил, перебуваючи в статусі інспектора патрульної поліції роти №3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов'язків, підійшов до ОСОБА_1. Привітавшись, інспектор Сафронов, назвавши своє прізвище, ім`я і по-батькові та займану посаду, пред`явив ОСОБА_1вимогу про надання йому посвідчення водія та реєстраційного документа на автомобіль. Ознайомившись з документами, інспектор повідомив, що причиною зупинки автомобіля є те, що здійснюючи зміну напрямку руху, він не увімкнув світловий покажчик повороту (а.с.15-17,19).

ОСОБА_1 наполягав на тому, що увімкнув покажчик повороту, але з огляду на конфігурацію повороту, світловий покажчик автоматично вимкнувся. Інспектор вислухавши пояснення позивача, роз'яснив йому положення статті 10, 63 Конституції України і права, передбачені частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомив його про те, що відносно нього зараз буде складено постанову, запропонувавши зачекати 10 хвилин (а.с.19).

Склавши постанову серії БР №863697, інспектор повідомив ОСОБА_1, що її складено у зв'язку із тим, що він керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «210994-20», змінюючи напрямок руху на перехресті (повертаючи ліворуч) не увімкнув відповідний світловій показник повороту, чим порушив п.п."б" пункту 9.2. Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Також роз'яснив позивачу порядок оскарження постанови, порядок, строки виконання постанови (сплати штрафу) та видав її копію (а.с.19).

ОСОБА_1не погодившись із тим, що в його діях має місце склад адміністративного правопорушення, оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.1-2).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб'єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень пункту 1 частини 3 статті 2 та пункту 2 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (у тому числі і у справах про притягнення до адміністративної відповідальності) адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія БР №863697) від 14 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України суд виходить із того, що відповідачем не надано доказів того, що вказана постанова приймалась на підставі та у спосіб, що передбачений положеннями статей 217, 245-251, 278-280 КУпАП, тобто на основі суворого додержання встановленої процедури розгляду адміністративної справи, що є обов'язковою передумовою правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В силу положень частини 2 статті 71 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Зокрема, відповідачем не надано суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, тобто суду не надано жодних доказів того, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_1, змінюючи напрямок руху на перехресті вулиці Слов'янської та вулиці Силікатної, повертаючи з вулиці Силікатної на вулицю Слов'янську не ввімкнув світловий покажчик напрямку руху, чим порушив вимоги пункту 9.2. «б» Правил дорожнього руху України, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.3,18).

Суд констатує, що в силу правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, суд не може розглядати і прийняти таку постанову, саму по собі, як доказ вчинення позивачем вказаного діяння, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься.

Суд враховує як доказ, наданий відповідачем лазерний диск, що містить аудіовізуальну інформацію про подію, яка відбулась. Але факту того, що позивач не ввімкнув світловий покажчик повороту відеозаписом не підтверджено, а визнання ним факту вчинення правопорушення відсутнє. Зокрема, ОСОБА_1, під час надання пояснень не визнав свою провину та зазначив, що він увімкнув світловий покажчик повороту, але з огляду на конфігурацію повороту, світловий покажчик вимкнувся. Тобто, наданий суду доказ не підтверджує прямо чи опосередковано вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.19).

Також суд відзначає, що речовий доказ у вигляді лазерного диску містить відомості про те, що завдання, встановлене статтею 245 КУпАП відповідач не виконав взагалі, оскільки порядок розгляду справи, передбачений статтями 268, 278 та 279 КУпАП, з урахуванням особливостей розгляду справи на місці, відповідачем було грубо порушено (тут суд констатує, що відповідач взагалі не повідомив ким саме, де і коли буде розглянута справа про адміністративне правопорушення і за що конкретно, тобто який саме пункт Правил дорожнього руху порушив позивач та якою статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена за це відповідальність) Тобто розгляду справи про адміністративне правопорушення як такого, не відбулось, і позивач, при всій обачності (з огляду на поведінку відповідача, що підтверджується записом події) не міг уявити, що розгляд справи відбувається. Як наслідок, навіть роз'яснення відповідачем позивачу його прав і обов'язків було безглуздим, оскільки без поінфоромваності позивача про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, про що відповідач повинен був повідомити позивача, та без забезпечення можливості реалізації ним своїх прав і обов`язків, їх знання, само по собі, на дає можливості їх реалізувати. А без цього, розгляд справи про адміністративне правопорушення є неправомірним.

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення,передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП йому не надано, і як наслідок доказів правомірності рішення у вигляді постанови (серія БР №863697) в справі про адміністративне правопорушення від 14 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Тому позовні вимоги про її скасування задоволенню підлягають.

Що стосується вимог позивача про закриття провадження у справі, то тут суд виходить з такого.

Державна влада, в силу приписів частини 1 статті 6 Конституції України, здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

При цьому, з огляду на положення частини 1 статті 124 Основного закону, суди здійснюють виключно одну функцію - правосуддя. І розгляд справ про адміністративні правопорушення щодо частини 2 статті 122 КУпАП, згідно з положеннями статті 222 КУпАП, як вже вказувалось, віднесено до компетенції органів виконавчої влади, зокрема працівників органів і підрозділів Національної поліції України, які мають спеціальні звання, а не до компетенції суду.

А тому вирішити судом питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, означало б втручання суду у компетенцію іншого органу державної влади.

Тож у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити. А значить позов підлягає задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат судом не встановлені.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції Сафронова Євгена Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 863697 та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову (серія БР №863697) від 14 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

У задоволенні позову в частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя - Д.С. Коваленко