Справа № 219/8062/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Медінцева Н.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року справа №219/8062/17

Приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року у справі № 219/8062/17 за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року представник позивача адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати позивачу пенсії з квітня 2016 року; визнати протиправним та скасувати рішення Управління про призупинення (припинення) виплати пенсії позивачу; зобовязати Управління поновити виплату пенсії позивачу негайно після проголошення судового рішення, нарахувати пенсію та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з квітня 2016 року включно, а також утриматися від подальшого призупинення (припинення) виплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що позивач ОСОБА_2 з 2001 року здобув право на отримання пенсії. До листопада 2014 року позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Горлівка Донецької області. З листопада 2014 року позивача поставлено на облік до Управління. Саме з цього часу та до квітня 2016 року відповідач нараховував пенсійне забезпечення позивачу та переховував належні до виплати суми на пенсійний рахунок, що відкритий на його імя в ПАТ «Ощадбанк». Пенсія кожного місяця перераховувалася на зазначений пенсійний рахунок. У квітні 2016 року на пенсійний рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія. Діями, що полягають у невиплаті та неперерахуванні пенсії, відповідач грубо порушив охоронювані Конституцією та Законами України права позивача, тим самим позбавивши єдиного джерела для існування. Відсутність пенсійного забезпечення ставить під загрозу його життя, робить неможливим забезпечення його фізіологічних потреб. На теперішній час позивач позбавлений можливості отримати відомості та документи, які можуть бути використані як докази у справі. Зазначене обумовлене тим, що органи ПФУ та банківські установи інформацію з обмеженим доступом надають тільки на запит суду. Зокрема, такими доказами у справі можуть бути відомості про причини невиплати пенсії та про прийняті з цього приводу рішення, які знаходяться у відповідача. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує його конституційні права, у звязку з чим звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позивач перебуває на обліку в Управлінні, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території. Пенсія сплачена до 01.07.2016. Виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій, регулюються постановою КМУ № 595 від 07 листопада 2014 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», Постановою КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», постановою КМУ № 365 від 08 червня 2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою КМУ № 136 від 18 лютого 2016 року «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації…» та деякими іншими. Враховуючи вищевказані постанови, виплата пенсії позивачу з липня 2016 року була призупинена. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України, права позивача порушені не були, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, до заперечення відповідача додано копію витягу з особового рахунку ОСОБА_2 № 305844, відкритого в ДОУ АТ «Ощадбанк», з якого видно, що останній раз позивачу було перераховано пенсію у червні 2016 року.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року у справі № 219/8062/17 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії з 1 липня 2016 року.

Зобов'язано Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_2, з ІНФОРМАЦІЯ_1, призначену йому пенсію з 1 липня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є обєктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (справа Європейського суду з прав людини «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та повязане з правом мирно володіти своїм майном.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи та не вірно застосовані норми ст. 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV). Пункт 5 вказаної статті передбачає припинення виплати пенсії в інших випадках передбачених законом. Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій територій здійснюється в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (п. 2 ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон № 1207-VII)).

Таким чином, апелянт зауважує, що дії Управління не суперечать законодавству, а позовні вимоги є безпідставними, оскільки рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО ОСОБА_2 відмовлено у проведенні відновлення виплат у звязку із не підтвердження фактичного місця проживання, що позбавляє Управління можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії.

Відповідач просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Управлінні як переміщена особа у звязку з проведенням антитерористичної операції відповідно до Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII)

Зазначене підтверджується представленою позивачем довідкою від 12.11.2014 № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Термін дії довідки неодноразово продовжувався. Місцем проживання особи вказано: Донецька область, Артемівський (нині - Бахмутський) район, с. Опитне, вул. Ілліча, 10/5 (а.с.7-8).

До суду не надано доказів щодо скасування чи визнання недійсною довідки від 12.11.2014 № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої ОСОБА_2, в якій зазначена адреса його проживання, та внаслідок чого позивачу зупинено виплату пенсії з 01.07.2016 року.

В матеріалах адміністративної справи відсутні відомості щодо прийняття Управлінням рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з 01 липня 2016 року з підстав, визначених ст. 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) .

Крім того, будь-які повідомлення позивачу від Управління про підстави призупинення виплат пенсії на адресу позивача не надходили.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є пенсіонером, з 12.11.2014 перебуває на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, його зареєстроване фактичне місце проживання: Донецька область, Артемівський (нині - Бахмутський) район, с. Опитне, вул. Ілліча, 10/5, та перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. З липня 2016 року відповідачем припинено виплату пенсії, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та доданими документами.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачеві з липня 2016 року на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Управління не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з липня 2016 року.

Пункт 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, з огляду на приписи Закону № 1706-VII, не може бути застосований, оскільки цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч.1 ст. 49 Закону № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з липня 2016 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_2, в тому числі шляхом зобов'язання нарахувати та виплатити призначену пенсію з 1 липня 2016 року.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2017 року у справі № 219/8062/17 за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_4