Справа № 221/4844/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Писанець Н.В.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року справа №221/4844/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Терзі Д.А.,

за участю: позивача - не з'явився,

представника відповідача - Анохіної І.П., довіреність № 06-25/9019 від 05.12.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у справі № 221/4844/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, заявник) звернулася до Волноваського районного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації на постанову Волноваського районного суду Донецької області (далі - відповідач, Управління) про визнання незаконним та скасування рішення № 1748/3 від 07 серпня 2017 року про відмову в призначені соціальної допомоги; зобов'язання поновити виплату допомоги по народженню дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно вимог статей 10, 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року «Про затвердження порядку призначення і виплат державної допомоги сім'ям з дітьми» за врахуванням раніше сплачених сум по цьому виду державної допомоги сім'ям з дітьми (а.с. 1-5).

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с.39-41)

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги поважність причин з якої позивач не могла звернутися до відповідача за поновленням виплати у річний термін, оскільки за хворобою матері не могла виїхати на підконтрольну владі територію. Крім того, судом не враховано що позивач пропустила лише 18 днів після спливу річного терміну, і це теж може бути поважною причиною для врахування її життєвої ситуації (а.с.43-44).

В судове засідання суду апеляційної інстанції позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в апеляційній скарзі зазначила про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги у судовому засіданні заперечувала, наголошувала на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за даними паспорту серії НОМЕР_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідач, Управління соціального захисту населення Волноваською районної державної адміністрації, є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління праці та соціального захисту населення та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Позивач ОСОБА_3 є матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено судом першої інстанції згідно до наданого управлінням атестату виплат Селидівського УТСЗН Донецької області, 31 липня 2014 року, чоловіком позивача - ОСОБА_5 - батьком ОСОБА_4 - було отримано 10320 грн. у якості допомоги при народженні дитини, а потім - по 30 квітня 2016 року, йому було нараховано допомогу на дитину по 860 грн. щомісячно - що відповідає вимогам Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Після зміни позивачем та її родиною місця мешкання - з м. Селидове на тимчасово непідконтрольну Україні територію - м. Донецьк, нарахування соціальних виплат було припинено після 30 квітня 2016 року.

18 травня 2017 року, після взяття 16 травня 2017 року позивача ОСОБА_3 та її сина - ОСОБА_4 на облік як внутрішньо переміщених осіб до м. Волноваха Донецької області, вона звернулась із заявою до управління про подовження державної допомоги.

Однак рішенням Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області № 1748-3 від 07 серпня 2017 року позивачу було відмовлено у поновленні виплат, оскільки звернення надійшло після 12 місяців, встановлених для цього вищевказаними нормативними актами.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій управління щодо відмови у призначенні позивачу допомоги про народженні дитини.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

В силу вимог частини 1 статті 13 Закону України від 26 квітня 2001 року № 24-02-Ш «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III), з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену законом № 2811-ХІІ та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, закріпленим у статті 3 Закону № 2811-ХІІ.

Згідно статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем дійсно пропущений вищезазначений строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, однак його пропущено з поважних причин, з огляду на те, що позивач народила дитину в місті Донецьку, територія якого не контролюється українською владою та у зв'язку із хворобою матері не могла виїхати на підконтрольну владі територію. Крім того, позивач пропустила лише 18 днів після спливу річного терміну, і це теж є поважною причиною для врахування її життєвої ситуації, оскільки остання як вбачається з матеріалів справи є інвалідом другої групи за загальним захворюванням.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджує висновок суду першої інстанції, та з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач, у даному випадку, має право на звернення до органу соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Відповідно до приписів статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, та наголошує на тому, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на звернення до органу соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, у зв'язку з чим постанова Волноваського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у справі № 221/4844/17 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувану постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 163, 184, 185, 186, 195,197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у справі № 221/4844/17 - задовольнити.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року у справі № 221/4844/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації № 1748/3 від 07 серпня 2017 року про відмову в призначені соціальної допомоги.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації поновити ОСОБА_3 виплату допомоги по народженню дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно вимог статей 10, 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року «Про затвердження порядку призначення і виплат державної допомоги сім'ям з дітьми» за вирахуванням раніше сплачених сум по цьому виду державної допомоги сім'ям з дітьми.

Вступна та резолютивна частина постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06 грудня 2017 року. Повний текст постанови буде складений та підписаний у нарадчій кімнаті 08 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді: Т. Г. Арабей

Г.М. Міронова