Справа № 2-а-8104/10/2270/1
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-8104/10/2270/1
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії головуючого-судді: Сторчака В. Ю., суддів: Сапальової Т.В., Смілянця Е. С.

при секретарі: Погребняк О.Ю.

за участю представників сторін:

відповідача (апелянта) - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції та ВАТ "Вікторійське хлібоприймальне підприємство" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ВАТ "Вікторійське хлібоприймальне підприємство" до Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції про скасування другої податкової вимоги , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року ВАТ "Вікторійське хлібоприймальне підприємство" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції про скасування другої податкової вимоги.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року позов задоволено частково, а саме: визнано незаконною та скасувано другу податкову вимогу Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області № 2/141 від 02 листопада 2010 року в частині вимоги про сплату боргу по бюджетній позичці в сумі 2391037,11 грн., а в частині вимоги про сплату податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року залишити в силі. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року в частині відмовлених позовних вимог з підстав, викладених в апеляційні скарзі (а.с.125-128) та прийняти в цій частині рішення про задоволення позову.

В свою чергу, відповідач також оскаржив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2011 року з підстав, викладених в апеляційній скарзі (а.с.117-119) та просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.8 ст. 177 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов частково виходив з наступного.

Судом встановлено, що позивач 27.05.1998 року зареєстрований як юридична особа Городоцькою районною державною адміністрацією Хмельницької області та відповідно до ст. ст. 9, 14, 15 Закону України «Про систему оподаткування», який діяв до 01.01.2011 року та ст. ст. 15, 16 Податкового кодексу України є платником податків, зборів та обовязкових платежів і зобовязаний їх сплачувати в терміни передбачені чинним законодавством.

На підставі подання управління Державного казначейства у Городоцькому районі Хмельницької області від 04.02.2008 року, відповідач направив позивачу другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року про сплату позивачем податкового боргу в загальній сумі 2414834,01 грн., в тому числі бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактами 1995 року, 1996 року, 1997 року у сумі 2391037,11 грн., та податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн.

Приймаючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має податкового боргу у розумінні норм Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», так як бюджетна позика отримана позивачем на підставі тристороннього цивільно правового договору і відповідно правовідносини по стягненню боргу по бюджетній позиці повинні регулюватися цивільно правовим законодавством, в тому числі і по процедурі предявлення претензій у разі несплати боргу в обумовлені договором строки.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що друга податкова вимога № 2/141 від 2 листопада 2010 року в частині сплати позивачем податкового боргу по бюджетній позичці виданій на закупівлю сільськогосподарської продукції у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн. підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визначено, що податкове зобовязання - це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим Законом або іншими Законами України, а податковий борг (недоїмка) це податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), узгоджене платником податків або встановлене судом, але не сплачене у встановлений строк. Згідно п. 1.10 ст. 1 цього ж Закону податкова вимога письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Відповідно до п. п. 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

В свою чергу, якщо контролюючий орган, що провів процедуру узгодження суми податкового зобовязання з платником податків, не є податковим органом, такий контролюючий орган надсилає відповідному податковому органу подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру, на підставі якого податковий орган надсилає податкові вимоги.

Порядок узгодження сум податкових зобовязань та визначення податкового боргу регулюється статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у якій зазначено, що є два види узгодження податкового зобовязання:

1) самостійне узгодження податкового зобовязання шляхом подання контролюючому органу податкової декларації, як це передбачено ст. 4 цього Закону;

2) апеляційне узгодження податкового зобовязання, тобто у разі коли таке податкове зобовязання нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 ст. 5 цього Закону, тобто у разі адміністративного чи судового оскарження платником податків нарахування податкового зобовязання контролюючим органом.

Таким чином, апеляційна інстанція погоджується з позицією Хмельницького окружного адміністративного суду відносно того, що в даному спорі не можна вважати, що позивач провів самостійне узгодження податкового зобовязання шляхом подання контролюючому органу податкової декларації, як це передбачено ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», чи таке узгодження податкового зобовязання проведено податковим органом, оскільки ніякого нарахування контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не відбулося. Тобто, в даному випадку право на направлення відповідачем позивачу другої податкової вимоги про сплату бюджетної позички, виданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактами у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., могло виникнути тільки за обставин підтверджуючих узгодження податкового зобовязання позивача, тобто у разі узгодження боргу який підпадає під визначення саме податкового боргу.

На підставі викладеного, апеляційна інстанція вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд обгрунтовано прийшов до висновку, що другу податкову вимогу № 2/141 від 2 листопада 2010 року в частині сплати позивачем податкового боргу по бюджетній позичці виданій на закупівлю сільськогосподарської продукції у 1995-1997 роках у сумі 2391037,11 грн., необхідно визнати незаконною та скасувати.

Що стосується оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позову, апеляційна інстанція прийшла до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині скасування другої податкової вимоги № 2/141 від 2 листопада 2010 року в частині сплати позивачем податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідачем за результатами перевірки від 19.07.2010 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року, згідно якого позивачу було нараховано податкове зобовязання по податку на додану вартість в загальній сумі 25785,10 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 2-а7098/10/2270/9 від 13 грудня 2010 року, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2011 року встановлено законність податкового повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року, яким відкритому акціонерному товариству «Вікторійське хлібоприймальне підприємство»було нараховано податкове зобовязання по податку на додану вартість в загальній сумі 25785,10 грн.

На підставі викладеного суд першої інстанції вважає, що відповідач цілком правомірно включив до другої податкової вимоги № 2/141 від 2 листопада 2010 року податковий борг по податку на додану вартість в сумі 23796,90 грн., який виник внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення № /0 від 26 липня 2010 року, згідно якого позивачу було нараховано податкове зобовязання по податку на додану вартість в загальній сумі 25785,10 грн.

Апеляційна інстанція погоджується з вищевикладеним з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 6.3.1, 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкова вимога повинна містити загальну суму податкового боргу та суми податкового боргу за кожним окремим податком, збором (обовязковим платежем). Податковий орган веде реєстр виданих податкових вимог щодо окремих платників податків. У разі коли у платника податків, якому було надіслано першу податкову вимогу, виникає новий податковий борг, друга податкова вимога має містити суму консолідованого боргу. При цьому окрема податкова вимога щодо такого нового податкового боргу не виставляється.

Отже, враховуючи, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що в частині вимоги про сплату податкового боргу з ПДВ в сумі 23796,90 грн., друга податкова вимога № 2/141 від 2 листопада 2010 року є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком про відмову в задоволенні позову в частині її скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно із статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Городоцької міжрайонної Державної податкової інспекції та ВАТ "Вікторійське хлібоприймальне підприємство", залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2011 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 серпня 2011 року .

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_3

< Список > ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

секретар