Справа № 821/1541/17
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1541/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_2 до голови Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Галини Андріївни про визнання дій протиправними та зобов'язання прийняти рішення щодо застосування заходів безпеки,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що Указом Президента України №13/2014 від 17.01.2014 р. його призначено строком на п'ять років суддею Горностаївського районного суду Херсонської області.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків судді Горностаївського районного суду Херсонської області.

У зв'язку з виникненням очевидної загрози життю і здоров'ю, ОСОБА_2 звернувся із заявою до голови Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А. про застосування щодо нього заходів безпеки у вигляді: видачі зброї, забезпечення конфіденційності даних, переведення на іншу роботу та переселення в інше місце проживання, а саме до міста Києва з економії бюджетних коштів, оскільки має житлову площу у вищевказаному місті.

Постановою голови суду Горностаївського районного суду Херсонської області від 12.10.2017 р. у задоволенні заяви судді Горностаївського районного Херсонської області ОСОБА_2 про застосування спеціальних заходів забезпечення безпеки на підставі Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" було відмовлено. Голова Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А. позбавила можливості виконувати професійні суддівські функції, враховуючи присутність реальної загрози життю судді ОСОБА_2 у смт. Горностаївка Херсонської області. Вважає винесену постанову незаконною.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним дії голови суду Горностаївського районного суду Херсонської області щодо відмови у задоволенні заяви судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_2 про застосування спеціальних заходів забезпечення безпеки на підставі Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів";

- зобов'язати голову Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А. застосувати щодо судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_2 заходи безпеки у вигляді: видачі зброї, забезпечення конфіденційності даних, переведення на іншу роботу та переселення в інше місце проживання, а саме до міста Києва.

Представник позивача та відповідач просять розглядати справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини.

05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до голови Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А., у якій просив застосувати щодо нього заходи безпеки у вигляді: видачі зброї, забезпечення конфіденційності даних, перевести на іншу роботу та переселити в інше місце проживання, а саме до міста Києва.

Постановою голови Горностаївського районного суду Херсонської області Посунько Г.А. від 12 жовтня 2017 року у задоволенні заяви судді Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_2 про застосування спеціальних заходів забезпечення безпеки на підставі Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" відмовлено.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи пов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з приписами ст. 140 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судді, члени їхніх сімей та їхнє майно перебувають під особливим захистом держави. Служба судової охорони, органи правопорядку зобов'язані вживати необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім'ї, збереження їхнього майна, якщо від судді надійде відповідна заява.

Вчинені у зв'язку зі службовою діяльністю судді посягання на його життя і здоров'я, знищення чи пошкодження його майна, погроза вбивством, насильством чи пошкодженням майна судді, образа чи наклеп на нього, а також посягання на життя і здоров'я членів його сім'ї (батьків, дружини, чоловіка, дітей), погроза їм вбивством, пошкодженням майна мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя має право на забезпечення засобами захисту, які йому надаються Службою судової охорони, утвореною відповідно до цього Закону.

Закон України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" встановлює систему особливих заходів державного захисту суддів Конституційного Суду України, суддів та працівників апаратів судів, працівників правоохоронних органів від перешкоджання виконанню покладених на них законом обов'язків і здійсненню наданих прав, а так само від посягань на життя, здоров'я, житло і майно зазначених осіб та їх близьких родичів у зв'язку із службовою діяльністю цих осіб.

Статтею 3 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" передбачено, що відповідно до законодавства України працівники суду і правоохоронних органів та їх близькі родичі мають право:

а) застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і зброю з метою забезпечення виконання правомірних наказів і усних вимог, що добровільно не виконуються, для захисту особистої безпеки, безпеки близьких родичів, а також свого житла і майна;

б) вимагати і одержувати допомогу у виконанні покладених на них обов'язків, а в разі необхідності - для особистого захисту, а також свого житла і майна з боку відповідних правоохоронних та інших державних органів;

в) здійснювати спеціальні заходи забезпечення безпеки;

г) отримувати матеріальну компенсацію в разі загибелі працівника, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, знищення чи пошкодження його житла і майна у зв'язку з виконанням службових обов'язків.

Згідно з приписами ст. 5 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" для забезпечення безпеки працівників суду і правоохоронних органів та їх близьких родичів, недоторканності житла, а також збереження їх майна з урахуванням конкретних обставин можуть застосовуватися відповідно до законодавства такі заходи:

а) особиста охорона, охорона житла і майна;

б) видача зброї, засобів індивідуального захисту і сповіщення про небезпеку;

в) встановлення телефону за місцем проживання;

г) використання технічних засобів контролю і прослуховування телефонних та інших переговорів, візуальне спостереження;

д) тимчасове розміщення у місцях, що забезпечують безпеку;

е) забезпечення конфіденційності даних про об'єкти захисту;

є) переведення на іншу роботу, направлення на навчання, заміна документів, зміна зовнішності, переселення в інше місце проживання.

Підстави і приводи для вжиття спеціальних заходів забезпечення безпеки передбачені статтею 13 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів".

Підставою для вжиття спеціальних заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров'ю або майну.

Приводом для вжиття спеціальних заходів забезпечення безпеки працівника суду або правоохоронного органу та його близьких родичів може бути:

а) заява працівника або його близького родича;

б) звернення керівника відповідного державного органу;

в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров'ю, житлу і майну осіб, які підлягають захисту.

Згідно з п. "г" ч.1 ст. 14 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" рішення про вжиття спеціальних заходів забезпечення безпеки приймає голова суду - щодо захисту працівників відповідного суду та інших органів, зазначених у статті 2 цього Закону, та їх близьких родичів.

Статтею 16 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" передбачено, що органи, які приймають рішення про забезпечення безпеки відповідно до статті 14 цього Закону, одержавши заяву (повідомлення) про загрозу безпеці осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, зобов'язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно, прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. Про прийняте рішення виноситься мотивована постанова з зазначенням конкретних заходів щодо забезпечення безпеки і строків їх здійснення, про що письмово повідомляється заявник. Якщо заходи безпеки застосовуються не на прохання особи, яка береться під захист, то на це має бути одержана її згода.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 18.06.99 "Про застосування законодавства, що передбачає державний захист суддів, працівників суду і правоохоронних органів та осіб, які беруть участь у судочинстві " відповідно до ст.16 Закону "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" ( 3781-12 ) та ст.22 Закону "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві" ( 3782-12 ) у разі надходження письмової чи усної заяви особи, яка має право на державний захист, за наявності загрози життю, здоров'ю, житлу чи майну цієї особи або її близьких родичів голова суду або суд, у провадженні якого перебуває справа, зобов'язаний негайно прийняти постанову (ухвалу) про застосування заходів безпеки. У невідкладних випадках, коли згоду особи на її захист одержати неможливо, така постанова (ухвала) може бути винесена за ініціативою голови суду (суду) і за відсутності заяви з обов'язковим повідомленням про це особи, щодо якої прийнято рішення про її захист. У разі відмови такої особи від захисту потрібно керуватися ст.17 Закону "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві".

При необхідності перевірити факти, на які посилається заявник, голова суду (суд) повинен не пізніше як у триденний строк здійснити перевірку та винести відповідну постанову (ухвалу). Про прийняте рішення заявник повідомляється в письмовій формі.

Реальність загрози встановлюється в кожному окремому випадку виходячи з конкретних обставин з урахуванням як об'єктивного, так і суб'єктивного критеріїв (змісту, часу, способу, інтенсивності погрози, даних, що характеризують особу, яка її висловлює, стосунків останньої з особою, яка бере участь у судочинстві).

Якщо при перевірці факт загрози не підтвердиться, голова суду (суд) виносить постанову (ухвалу) про відмову в застосуванні заходів безпеки, яка може бути оскаржена до суду вищого рівня. Така скарга розглядається головою зазначеного суду невідкладно.

Суд критично ставиться до доводів позивача про існування очевидної загрози життю і здоров'ю, пов'язаною із здійсненням професійної діяльності.

Судом встановлено, що наказом голови суду від 09 жовтня 2017 року № 01-01/19 була створена робоча комісія у складі чотирьох працівників апарату суду.

В період з 09 жовтня по 11 жовтня 2017 року робоча комісія провела перевірку всіх фактів, викладених у заяві судді ОСОБА_2 З 01 січня 2010 року по 11 жовтня 2017 року в провадженні Горностаївського районного суду Херсонської області не було справ, в яких учасниками процесу були особи, на яких вказує суддя ОСОБА_2 як на осіб, причетних до вчинення відносно нього злочинних дій, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Крім того, судом встановлено, що в 2016 році Горностаївським районним судом Херсонської області в порядку ст.314 КПК України було повернено прокурору 10 обвинувальних актів зв'язку з невідповідністю вимогам кримінально-процесуального кодексу України. Із загальної кількості суддя ОСОБА_2 постановив 7 ухвал про повернення обвинувальних актів, з яких дві ухвали були оскаржені та змінені апеляційним судом. Два обвинувальні акти, повернені суддею ОСОБА_2., при новому надходженні до суді автоматизованою системою документообігу знову були розподілені на суддю ОСОБА_2 та розглянуті ним по суті. За дев'ять місяців 2017 року Горностаївським районним судом Херсонської області в порядку ст.314 КПК України було повернено прокурору 8 обвинувальних актів у зв'язку з невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Із загальної кількості суддя ОСОБА_2 постановив 5 ухвал про повернення обвинувальних актів.

За заявами судді ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості:

- 05 липня 2017 року за номером 0000240 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;

- 07 липня 2017 року за номером 0000240 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.162 КК України;

- 05 вересня 2017 року за номером 0000398 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У встановленому законом порядку суддя ОСОБА_2 не подавав заяви для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, вчинене відносно нього, як судді, у зв'язку з його службовою діяльністю, а також про погрози йому фізичною розправою.

Крім того, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" не передбачено таких повноважень голови суду, як видача зброї, забезпечення конфіденційності даних, переведення на іншу роботу та переселення в інше місце проживання.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України).

Відповідач - суб'єкт владних повноважень довів наявність правових підстав для винесення спірної постанови, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,

постановив:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Варняк С.О.

кат. 11.1