Справа № 822/3258/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3258/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року 13:05м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління (далі - ГУ) Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, в якому просить: визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру Хмельницькій області №Г-28004/0-14912/6-17 від 14 листопада 2017 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за межами населеного пункту та зобов'язати ГУ Держагеокадастру у Хмельницькій області надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за межами населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за межами населеного пункту, однак незважаючи на наявність судового рішення з даного приводу, яке набрало законної сили, відповідач повторно відмовив ОСОБА_3 в наданні такого дозволу з мотивів перебування бажаної позивачем земельної ділянки у користуванні третіх осіб. Таку відмову вважає протиправною, а тому змушений звернутись до суду за захистом порушеного права на отримання земельної ділянки у власність.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд поданий адміністративний позов задовольнити з підстав, що вказані в позовній заяві та заявив клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній адміністративній справі.

Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач, в судове засідання повноважного представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Жодних клопотань чи заперечень від відповідача на адресу суду не надходило.

На підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа розглянута без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 28 серпня 2017 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0000 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Літки Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. До заяви було долучено такі документи: погоджене Новосілецькою сільською радою викопіювання з кадастрової карти (плану), на якій зазначене бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; копія документа, що посвідчує особу та копія документа про присвоєння ідентифікаційного номеру. Однак, листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №Г-20124/0-11842/6-17 від 17 серпня 2017 року позивачу надано відмову у задоволенні даного клопотання, з тим обґрунтуванням, що бажана земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб. Вказана відмова оскаржена позивачем в судовому порядку.

Відповідач - ГУ Держгеокадастру в процесі судового розгляду не надав жодних доказів користування вищевказаною земельною ділянкою третіми особами, не довів наявність зареєстрованих прав третіх осіб на спірну земельну ділянку, а тому постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року по справі №822/2621/17, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держгеокадастру про відмову у наданні дозволу, а також зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача. Суд встановив, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач подав всі документи, передбачені нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

На підставі вказаного рішення суду, 24 жовтня 2017 року позивач повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області проханням повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. До звернення було долучено, в тому числі і постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року. Однак, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно надано відмову №Г-28004/0-14912/6-17 від 14 листопада 2017 року, з тих підстав, які вже досліджувалися судом і визнані незаконними, а сама відмова - протиправною. При цьому, у наданих відмовах ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, не вказує у користуванні яких саме третіх осіб перебуває бажана позивачем земельна ділянка.

В постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року по справі №822/2621/17, яка набрала законної сили 06 листопада 2017 року, зазначено, що представником відповідача не надано суду доказів того, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебуває у користуванні третіх осіб. Судом на підставі досліджених матеріалів справи такі обставини не встановлені, а тому суд дійшов висновку, що посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб є безпідставним і таким, що не відповідає дійсності.

Відтак, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.3 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з п.6 ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею не більше 2,0 гектара.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховиний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним ті таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на протиправність відмови Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також те, що у разі повторного розгляду клопотання позивача не виключено прийняття протиправного рішенні суб'єктом владних повноважень, що може призвести до необхідності повторного звернення до суду, тому належним способом захисту порушеного права є зобов'язанні відповідача видати зазначений дозвіл.

Аналогічна правова позиція з урахуванням висновків Верховного Суду Україні наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2016 року у справі К/800/32729/15.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосуванні практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, необхідно зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Беручи до уваги ст.13 Конвенції, яка вказує про те, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави_(п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Сhahal v. Тhе United Kingdom, (22414/93) [1996] ЕСНR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на наявність повторної відмови відповідача в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, що визнані судовим рішенням протиправними, позивач не може реалізувати своє право на отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної форми власності для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, необхідно враховувати, що при оцінюванні рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд дотримується вимог ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до якої у справах про оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суди повинні перевіряти чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладену в листі №Г-28004/0-14912/6-17 від 14 листопада 2017 року та такою, що належить до скасування, як таку що за змістом не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Таким чином, з метою захисту прав позивача необхідно також задовольнити вимогу про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за межами населеного пункту.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 заявлені обґрунтовано та правомірно, а тому їх необхідно задовольнити в повному обсязі.

На підставі положень ч.1 ст.94 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 640,00 грн. належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній адміністративній справі суд враховує наступне.

У відповідності до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказане положення ч.1 ст.267 КАС України встановлює право, а не обов`язок суду встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення, а тому враховуючи обставини даної справи та задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд вважає залишити вказане клопотання без задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163 167, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру Хмельницькій області №Г-28004/0-14912/6-17 від 14 листопада 2017 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держагеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новосілецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області за межами населеного пункту.

Стягнути на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08 грудня 2017 року 09:05.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук