Справа № 814/2840/16
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2840/16

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.А., Романішина В.Л.,

секретар - Ханділян Г.В.,

за участю: представника позивача - Курганова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 27.10.2016 року № 504010000/2016/000029/2, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №504010000/2016/000029/2 від 27.10.2016, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2016/00058 від 27.10.2016, а також зобов'язання відповідача прийняти і подати для виконання ГУ Державної казначейської служби України в Миколаївській області висновок про повернення з Державного бюджету України на користь ТОВ «МГЗ» надмірно сплачених ПДВ в сумі 2302814,08 грн. та ввізного мита в сумі 600259,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ціна товару чітко визначена контрактом з постачальником і у відповідача не було ніяких підстав ставити її під сумнів, відмовляти в прийнятті митної декларації, та визначати митну вартість за резервним методом.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Миколаївської митниці ДФС №504010000/2016/000029/2 від 27.10.2016.

Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Миколаївської митниці ДФС №504010000/2016/00058 від 27.10.2016.

Зобов'язано Миколаївську митницю ДФС прийняти і подати до Головного управління державної казначейської служби України в Миколаївській області висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" () суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 2302814,08 грн. шляхом перерахування на рахунок ТОВ "МГЗ" в системі електронного адміністрування ПДВ №8695, МФО 899998 у Державному казначействі України; та ввізного мита у розмірі 600259,59 грн. шляхом перерахування на поточний банківський рахунок ТОВ "МГЗ " № 73, ПАТ "Сбербанк", код банку 320627, код ЄДРПОУ отримувача 331330033.

Присуджено на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" () за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС судовий збір в сумі 4134,00 гривень (чотири тисячі сто тридцять чотири грн.).

Не погоджуючись з даною постановою суду митний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповним дослідженням всіх обставин справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" зареєстровано в якості юридичної особи 16.09.04 р. Основним видом діяльності ТОВ "МГЗ" є виробництво глинозему (оксиду алюмінію), який, в свою чергу, є основним вихідним матеріалом для виробництва алюмінію.

Відповідно до технології виробництва підприємство виготовляє глинозем шляхом перероблення металургійних бокситів, які вилужнюють у міцному лужному розчині. Для приготування цього розчину використовують гідроксид натрію (сода каустична).

03.12.15 ТОВ "МГЗ" уклав контракт №RF/RD/01-16/15-517 з ОАО "Единая торговая компания" (г. Стелитамак, РФ) на поставку гідроксиду натрію сумарним обсягом близько (+/-) 48000 тонн, на загальну орієнтовну суму 20000000 доларів США (+/-).

Відповідно до п.2.2 Контракту ціна за 1 тону товару розраховується за формулою середнє котирування FOB MED Low агентства ICIS за два місяця, що передували періоду відвантаження з 21 числа першого місяця до 20 числа другого місяця мінус 60 доларів США.

Розрахована ціна зазначається в специфікації, що підписується кожного разу до 25 числа місяця, який передує відвантаженню.

До того ж, п.3.2 Контракту передбачено, що вантажовідправником по цьому контракту можуть бути ОАО "Химпром" (м. Новочебоксарск, РФ), ОАО "Каустик" (м. Волгоград, РФ), ООО «Новомосковський хлор» (м. Новомосковськ, РФ), ЗАО «Транснефтехим» (м. Москва, РФ), ОАО «БСК» (м. Стерлитамак, РФ), а також будь-які інші відправники на розсуд продавця.

23.09.16 ТОВ "МГЗ" та ОАО "Единая торговая компания" підписали специфікацію №8 про визначення ціни на гідроксид натрію (сода каустична) на поставку 3800 +/- 5% тонн у жовтні 2016 р. - 270 доларів США на суму 1026000,00 +/- 5% грн. (а.с..27).

В жовтні 2016 року ОАО "Единая торговая компания" поставило на адресу позивача 168,531 т гідроксиду натрію на загальну суму 45503,37доларів США (270,00 доларів за тонну). При цьому, відповідно до інвойсу №V-166 від 18.10.16 в якості вантажовідправника зазначено ОАО "Каустик" (РФ) (а.с. 41).

27.10.2016 ТОВ "МГЗ" до Миколаївської митниці було подано електронну митну декларацію № /2016/002346 про оформлення 168,531т соди каустичної, гідроксид натрію, на суму 45503,37 доларів США, які надійшли від ОАО «Каустик» (РФ).

Разом з деклараціями підприємством надано відповідачу: контракт №RF/RD/01-16/15-517 від 03.12.15, спеціфікацію № 8, інвойс № V-166 від 18.10.16, сертифікат походження № від 18.10.16, накладні СГМС № 22259828, 222259838, 22259867, 22259988, 222260002, 222260007, 22260017, 22260024, 22200634, 22260045, 22260055, 22260063, 22260070, 22200677, копію МД країни відправлення № 10311010/181016/001675 від 18.10.16

В ході митного оформлення зазначеної партії товару ТОВ "МГЗ" визначив його митну вартість відповідно до статті 58 Митного кодексу України за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 270 доларів США за тонну.

На етапі перевірки митної вартості, відповідач відмовив позивачу у визнанні митної вартості товарів за основним (першим) методом у зв'язку з тим, що подані декларантом документи не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (витрат на доставку товару до пункту призначення, страхування, документальне обґрунтування зниження ціни на 60 дол. США), не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, не надано договір (угоди) з третіми особами, бухгалтерську документацію щодо рівня ціни на соду каустичну, гідроксид натрію, в залежності від її якості.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у Миколаївської митниці не було підстав заперечувати можливість визначення митної вартості за ціною договору, з мотивів не надання всіх документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, оскільки ТОВ "МГЗ" надав відповідачу всі можливі у цьому випадку документи та пояснення.

Проте з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Так, позивач на виконання зазначених повідомлень, надав Миколаївській митниці документи, що підтверджують заявлену вартість товару: інформацію біржових котирувань за останні 4 тижні, що формували цінову політику на каустичну соду згідно умов контракту від 03.12.15 по специфікації № 8 та лист підтвердження ідентичності підпису керівника № 277 від 23.12.15, а також повідомив: 1) що копії МД країни відправлення булі надані; 2) що попередня оплата товару не здійснювалась, оскільки відповідно до договору оплата здійснюється протягом 18 календарних днів з дня відвантаження товару; 3) ТОВ "МГЗ" та ОАО "Единая торговая компания" не страхували товар, а відповідно до базису поставки СРТ жодна із сторін зовнішньоекономічної операції не мають зобов'язань з обов'язкового страхування, а витрати на транспортування до місця призначення включені у вартість товару; 4) договори на продаж товару з третіми особами ТОВ "МГЗ" не укладались, оскільки підприємство є безпосереднім кінцевим споживачем товару; 5) формування ціни шляхом зменшення її на 60 дол. США є результатом комерційних переговорів і регламентується п.2.2. контракту.

Миколаївською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №504010000/2016/000029/2 від 27.10.2016, відповідно до якого, скореговано ціну 400,50 доларів США за тонну.

Водночас, Миколаївською митницею прийнято картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №504010000/2016/00058 від 27.10.2016, у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відсутнє документальне підтвердження вартості у зв'язку з наданою знижкою в 60 доларів США; не надано документацію щодо оплати складових митної вартості (страхування, витрат на доставку товару), договір (угоду, контракт) з третіми особами.

Визначаючи митну вартість цього товару, відповідач використав резервний метод, на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. (стаття 64 МК України). За основу для коригування митної вартості Миколаївською митницею були взяті митна декларація від 26.07.16 №807010001/2016/615.

За змістом пункту 2 статті 52 Митного кодексу України декларант зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Так, зазначеному обов'язку декларанта кореспондує право митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

На підставі приписів статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до частин 4-6 статті 57 Митного кодексу України у випадку, якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу. Згідно ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом.

Відповідно до положень Митного кодексу України митний орган може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

За приписами частин 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 Митного кодексу України. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи наявну у митного органу інформацію про те, що вартість ідентичних та подібних товарів перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, в митниці були ґрунтовні підстави для сумнівів у правильності митної вартості товару.

Зокрема , претензії відповідача полягали у тому , що у митній документації відсутня інформація про страхування імпортованого вантажу. Що суттєво впливає на митну вартість імпортованого товару.

Позивач зазначав , що перевезенням займався постачальник та йому не відомо про факт страхування імпортованого вантажу.

Натомість вимоги позивача ґрунтуються на вимогах чинного законодавства , а саме приписами Закону України від 06 квітня 2000 року № 1644-ІІІ « Про перевезення небезпечних вантажів» та Постанови Кабінету Міністрів України № 733 від 01 червня 2002 року «Про затвердження Порядку і правил проведення обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів».

При цьому колегія суддів відхиляє доводи представника позивача, що наведені вище нормативно-правові акти передбачають обов'язкове страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків перевезення такого вантажу, а не страхування безпосередньо самого вантажу, оскільки така складова витрат - страхування відповідальності на випадок настання негативних наслідків перевезення такого вантажу під час переміщення такого вантажу по території України безумовно впливає на вартість перевезення вантажу, а відтак і на його митну вартість.

Отже митним органом обґрунтовано було запропоновано надати додаткові документи. Водночас надані позивачем у ході проведення консультацій додаткові документи не підтвердили правильність визначеної позивачем митної вартості, що дало підстави для визначення митної вартості товару у спосіб, визначений статтею 57 Митного кодексу України. При цьому, митниця у своєму рішенні обґрунтувала та довела неможливість послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про правомірність прийнятого митницею рішення про визначення митної вартості, оскільки подані до митного оформлення документи не підтверджували заявлену митну вартість товару. За таких обставин, відмовляючи позивачу у митному оформленні товарів за резервним методом, Митниця діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, і мала підстави для обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару декларантом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки декларант не надав Митниці додаткових документів, що є його обов'язком, при наявності обґрунтованого сумніву у заявленій ціні товару Митниця правомірно прийняла картку відмову в прийнятті митної декларації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду від 16 червня 2016 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 58496553.

При цьому ухвалою Верховного Суду України від 18.01.2017 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 64224562 досліджено вищевказану постанову Вищого адміністративного суду і відмовлено у допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови до провадження Верховного Суду України.

Водночас, позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти та подати Головному управлінню Державної казначейської служби у Миколаївській області висновок про повернення ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" надмірно сплаченого ПДВ на суму 2302814,08 гривень шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ №8694 МФО 899998 у Державному казначействі України, та ввізного мита в сумі 600259,59 грн. шляхом перерахування на поточний банківський рахунок ТОВ «МГЗ» № 73, ПАТ «Сбербанк», код банку 320627, код отримувача 33133003 є похідними вимогами від попередніх, а отже задоволенню також не підлягають.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі № 814/2840/16 - скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 06 грудня 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: В.Л. Романішин