Справа № 826/15820/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

08 грудня 2017 року м. Київ № 826/15820/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Власенкова О.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Генеральної прокуратура України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідних посадових/службових осіб Генеральної прокуратури України в частині утримання та неповернення власнику грошових коштів в сумі 1 329 088 доларів США;

- зобов'язати відповідних посадових/службових осіб Київської місцевої прокуратури №7 повернути власнику грошові кошти в сумі 1 329 088 доларів США;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1, матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень, 00 коп.)

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду стала незгода позивача з діями Міністерства внутрішніх справ України щодо утримання грошових коштів в сумі 1 329 088 доларів США.

Дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Слід наголосити на тому, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, згідно з вимогами частини першої статті 4, частини першої статті 5 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення. Процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності слідчих, органів досудового розслідування, прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що фактично позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються оскарження дій посадових осіб органів досудового слідства та прокуратури під час вчинення ними обшуку, то спірні правовідносини мають вирішуватись в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а не в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративні справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зазначений спір відноситься до юрисдикції районного суду у порядку кримінального провадження.

Керуючись вимогами статті 17, пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом з позовною заявою і доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.О. Власенкова