Справа № 804/6216/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 р. Справа № 804/6216/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Виноградовій Т.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення -рішення, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №9724-13 від 30.06.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.06.2017 року №9724-13, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік. В обгрунтування підстав для скасування податкового повідомлення-рішення, позивач зазначає на неузгодженість норм податкового законодавства, що має тлумачитись на користь позивача. Також, позивач зазначає, що належне їй авто не є обєктом транспортним податком у 2017 році, оскільки його середньоринкова вартість складає 1245375,40 грн., тоді як відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування є транспортні засоби вартістю понад 2400000 грн.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, надав суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що згідно з підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. З наявної інформації у Переліку легкових автомобілів, що розміщений на сайті Міністерства економічного розвитку, вартість транспортного засобу, що належить позивачу на праві приватної власності становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 року. Таким чином, транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності є обєктом оподаткування, а позивач платником транспортного податку. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №9724-13 є правомірним та складеним з урахуванням норм діючого законодавства.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії CXM №050033 позивачу з 21.02.2017 року на праві власності належить легковий автомобіль марки AUDI Q7, 2016 року випуску, з обємом двигуна 2967 (дизель), тип легковий універсал-В, реєстраційний номер АЕ3899ІВ (а.с.12).
Вирішуючи по суті спір щодо правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.
01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким статтю 267 ПК України було викладено в новій редакції та введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.
З 01.01.2017 відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що є об'єктами оподаткування.
Відповідно до пункту 267.2 статті 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (375*3200 грн. = 1200000 грн.).
Згідно з абз.2 п.п.267.6.2 п.267.2 ст.267 ПК України, щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. Місцевими є податки та збори, встановлені переліком і в межах граничних розмірів ставок, визначених Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах повноважень, які є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
При цьому згідно з приписами статті 10 цього Кодексу до місцевих податків віднесено податок на майно, єдиний податок, які обовязково установлюються місцевими радами.
Податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю (стаття 265 ПК України).
Пунктом 12.3 статті 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обовязково визначаються обєкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обовязкові елементи, передбачені статтею 7 Кодексу, з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники таких податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункти 12.3.1 -12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Кодексу).
Разом з тим, підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України встановлено, що у разі, якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обовязковими згідно з нормами Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.
Таким чином, рішення міської ради, не може вплинути на визначення платників податку, обєкта та бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, оскільки зазначене чітко визначено Податковим кодексом України, а рішення органів місцевого самоврядування мають бути приведені у відповідність до цих норм Кодексу.
15.02.2017 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» №12/18.
Вартість транспортного засобу визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на його офіційному сайті.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.
Відповідно до пункту 13 цієї ОСОБА_4 обов'язок щодо розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів та надання цієї інформації до ДФС покладено на Мінекономрозвитку. Пунктом 14 ОСОБА_4 встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість легкового автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг.
Судом здійснено розрахунок середньоринкової вартості автомобіля позивача на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість легкового автомобіля AUDI Q7, 2016 року випуску, з обємом двигуна 2967 (дизель), складає на 2017 рік - 1245375,40 грн.
Таким чином, автомобіль AUDI Q7, 2016 року випуску, з обємом двигуна 2967, який належить позивачу на праві власності, підпадає під ознаки об'єкта оподаткування для нарахування транспортного податку.
Представником відповідача, разом із запереченнями на адміністративний позов, надано принт-скрін розрахунку вартості транспортного засобу, з якого вбачається, що автомобіль із заданими параметрами має середньоринкову вартість, яка підпадає під ознаки об'єкта оподаткування.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір присудженню на користь позивача не підлягає.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4