Справа № 803/1351/17
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

803/1351/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року №803/1351/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» про стягнення податкового боргу,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Волинського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Волинській області до Волинського військового лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» про стягнення коштів з рахунків у банках для погашення податкового боргу у розмірі 284 416,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач має податкову заборгованість, яка виникла внаслідок несплати податкових зобов’язань по рентній платі за спеціальне використання лісових ресурсів. Оскільки вжиті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, тому ГУ ДФС у Волинській області звернулося із означеним позовом до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року було здійснено заміну неналежного відповідача - Волинського військового лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» на належного - Державне підприємство «Львівський військовий лісокомбінат» та передано адміністративну справу №803/1351/17 за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 року дану адміністративну справу прийнято до провадження судді Сподарик Н.І.

У судове засідання позивач та відповідач явку уповноважених представників не забезпечили.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Державне підприємство «Львівський військовий лісокомбінат» знаходиться на податковому обліку як платник окремих видів податків.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов’язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов’язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов’язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки і збори в строки та розмірах, встановлених цим Кодексом й законами з питань митної справи.

Відповідно до довідки-розрахунку ГУ ДФС у Волинській області №б/н і б/д про заборгованість по платежах до бюджету і згідно даних картки особового рахунку платника, по відповідачу обліковується заборгованість по рентній платі за спеціальне використання лісових ресурсів у загальному розмірі 284 416,95 грн. (у т.ч. рентна плата за спеціальне використання лісових ресурсів в Ковельському районі – 193 236,45 грн.; рентна плата за спеціальне використання лісових ресурсів в Маневицькому районі – 284 416,95 грн.

Загалом, податкова заборгованість відповідача по вищевказаних платежах виникла з огляду на таке.

Заборгованість по платежу - рентна плата за спеціальне використання лісових ресурсів в Ковельському районі виникла в результаті несплати самостійно визначеного у податкових деклараціях платником грошового зобов’язання, а саме:

Як підтверджується матеріалами справи, вищевказане податкове повідомлення-рішення позивачем надсилалось на адресу підприємства, проте в адміністративному та судовому порядку таке оскаржене не було.

Отже, сума грошового зобов’язання, визначена вказаним вище податковим повідомленням-рішенням набула статусу узгодженої.

Заборгованість по платежу - рентна плата за спеціальне використання лісових ресурсів в Маневицькому районі виникла в результаті несплати самостійно визначеного у податкових деклараціях платником грошового зобов’язання, а саме:

- №915488779 від 07.08.2017 року в загальній сумі 59 546,50 грн. (несплачене грошове зобов’язання за ІІ квартал 2017 року).

Згідно п.54.1 ч.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом з’ясовано, що позивачем було сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 13.06.2017 року №227-17 про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов’язаннями.

При цьому, сторонами у справі доказів оскарження чи скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не надано.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Таким чином, оскільки відповідачем не було погашено узгоджені суми грошових зобов’язань, тому в силу п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України ці суми набули статусу податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 вказаного Кодексу, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

В силу підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2, 95.3 статті 95 ПК України).

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Станом на день розгляду справи у суді, відповідач відзиву на позовну заяву та жодних заперечень по суті позовних вимог чи доказів сплати податкового боргу до суду не надав.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» (код ЄДРПОУ 07361304) у банках, обслуговуючих такого платника податків на користь бюджету кошти у сумі 284 416 (двісті вісімдесят чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн. 95 коп. для погашення податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 грудня 2017 року.