Справа № 348/1411/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11190/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Макарика В.Я., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 12.07.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 та зобовязання провести перерахунок пенсії з 19.12.2006 року з врахуванням повного заробітку з якого сплачувалися внески до Пенсійного фонду, зобовязати відповідача зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період з 01.12.1979 року по 31.12.2007 року при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок йому пенсії починаючи з 19.12.2006 року з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2017 року позов задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним рішенням Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу в якій просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, покликаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до частини 1 статті 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що подана скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером і перебуває на обліку у ОСОБА_1 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, де отримує пенсію за Списком №2 з 19.12.2006 року.

Згідно довідки про заробітну плату №03/2374 від 06.04.2017 року та №03/2374 від 06.04.2017 року, виданих ТзОВ «Газпромбуріння» позивач дійсно працював ТзОВ «Газпромбуріння» філія «Уренгой буріння» ТзОВ «Газпромбуріння». Заробітна плата нараховувалась з врахування районного коефіцієнта і північних надбавок, відрахування в Пенсійний фонд здійснювались згідно встановлених тарифів та норм.

Окрім того відповідач встановив обмеження коефіцієнтів заробітної плати 5,6 за період роботи позивача з 01.12.1979 року по 31.12.1984 року при обчисленні його пенсії, що підтверджується розрахунком (довідкою) заробітної плати.

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про перерахунок його пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу).

ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 30.05.2017 року за №3893/05 позивачу відмовлено у такому перерахунку та повідомлено про застосування обмеження коефіцієнтів заробітної плати 5,6 при обчисленні його пенсії.

Вирішуючи спір щодо обмеження коефіцієнтом 5,6 суд виходить з наступного.

У відповідності до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частинами 1, 2 статті 41 даного Закону визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. (Пункт другий статті 41 доповнено абзацом згідно із Законом N 2343-IV від 13.01.2005 року).

З даної норми Закону, обчислення пенсії проводиться за правилами та відповідно до законодавства, що діяло раніше, а обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати повинно застосовуватися до перерахунку за період починаючи з 13.01.2005 року.

Судом встановлено, на час отримання позивачем заробітної плати в період з 01.12.1979 року по 31.12.1984 року таких обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало, так як були встановлені лише 13.07.1998 року постановою Кабінету міністрів України №1064 «Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів».

З врахуванням того, що страхові внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку позивач отримував у вказаний період то дії відповідача щодо нарахування пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, є неправомірними за період з 01.12.1979 року по 31.12.1984 року при обчисленні пенсії.

Колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог про зобовязання відповідача зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період роботи з 01.12.1979 року по 31.12.1984 року при обчисленні пенсії з врахуванням наданих довідок без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки має враховуватися вся заробітна плата відповідно до довідки.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.10.2017 року у справі № 348/1411/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку частини 3 статті 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2017 року