Справа № 800/380/17
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Київ справа № 800/380/17

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В.,

суддів: Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Черпака Ю.К.,

при секретарях: Борілло Ю.В., Лопушенко О.В.,

за участю: Белінської О.В., - представника відповідача, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання неправомірною відмови у звільненні з посади судді за поданою заявою про відставку, скасування рішення від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17 та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 14 вересня 2017 року звернувся до Вищого адміністративного суду України із адміністративним позовом, у якому просить: визнати неправомірною відмову у звільненні з посади судді за поданою заявою про відставку та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17; зобов'язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути його заяву від 6 червня 2017 року про звільнення у відставку з посади судді Заводського районного суду міста Миколаєва відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що відмова Вищої ради правосуддя у задоволенні його заяви про відставку є неправомірною, оскільки документами, наданими ним в додатках до цієї заяви, було підтверджено стаж роботи в судовій системі 22 роки 10 місяців (13 років суддівського стажу; 6 років на посаді слідчого-стажиста, помічника-стажиста, прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу прокуратури Миколаївської області; 3 роки 8 місяців строкової військової служби).

Позивач зазначає, що час його навчання у Волжському вищому військовому будівельному командному училищі з серпня 1989 року по березень 1993 року рахується як строкова військова служба, і має бути зарахований до стажу, який дає право на відставку, а тому рішення Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, стверджує, що оспорюване рішення від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17 прийняте Вищою радою правосуддя за результатами ретельного дослідження та розгляду відповідного питання, з дотриманням всіх приписів законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Суд установив, що ОСОБА_5, 1971 року народження, з травня 1998 року по липень 2004 року працював в органах прокуратури Миколаївської області: слідчим-стажистом Миколаївської прокуратури по нагляду за додержанням кримінально-виконавчого законодавства; помічником-стажистом Миколаївської прокуратури по нагляду за додержанням кримінально-виконавчого законодавства; помічником Миколаївського прокурора по нагляду за додержанням кримінально-виконавчого законодавства; прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури області. З липня 2004 року позивач обіймав посаду судді Очаківського міського суду Миколаївської області, з вересня 2004 року призначений суддею Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. Постановою Верховної Ради України від 1 квітня 2010 року № 2009-VI ОСОБА_5 обраний на посаду судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області безстроково. Указом Президента України від 14 січня 2011 року № 33/2011 ОСОБА_5 переведений на роботу на посаду судді Заводського районного суду міста Миколаєва.

У період з серпня 1989 року по березень 1993 року позивач навчався у Волжському вищому військовому будівельному командному училищі.

6 червня 2017 року до Вищої ради правосуддя надійшла заява ОСОБА_5 про звільнення з посади судді Заводського районного суду міста Миколаєва у відставку відповідно до пункту 4 частини 6 статті 126 Конституції України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення з посади судді Заводського районного суду міста Миколаєва у відставку.

Приймаючи таке рішення Вища рада правосуддя виходила з того, що строкова військова служба була визначена як окремий вид військової служби та не могла бути прирівняна до навчання ОСОБА_5 у Волжському вищому військовому будівельному командному училищі, а тому він не має необхідного для звільнення у відставку стажу роботи та не може бути звільнений з посади судді у відставку.

Так, у частині 1 статті 116 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) закріплено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно зі статтею 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З наявних матеріалів справи установлено, що ОСОБА_5 на час розгляду відповідачем його заяви про відставку мав 13 років стажу роботи на посаді судді.

Згідно з пунктом 34 розділу XІI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення ОСОБА_5 на посаду судді зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Зарахування до стажу роботи, який дає право на відставку судді, інших видів стажу вказаним Законом не передбачено.

Отже, до стажу роботи ОСОБА_5, що дає право на відставку судді, підлягає зарахуванню робота в органах прокуратури Миколаївської області на вказаних вище посадах (загалом 6 років).

ОСОБА_5 також просив зарахувати до стажу роботи, що дає судді право на відставку, його навчання у Волжському вищому військовому будівельному командному училищі в період з серпня 1989 року по березень 1993 року як строкову військову службу.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (далі - Указ № 584/95), чинного на час призначення ОСОБА_5 на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Однак час навчання у Волжському вищому військовому будівельному командному училищі не може бути зараховано до стажу, який дає право позивачеві на відставку, з огляду на таке.

Зі змісту статті 1 Указу № 584/95 вбачається, що зарахуванню до стажу, який дає право на відставку, підлягає лише період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_5 на посаду судді) встановлені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба осіб офіцерського складу за призовом; кадрова військова служба осіб офіцерського складу, зарахованих до Збройних Сил України та інших військових формувань до запровадження військової служби за контрактом.

Тобто, строкова військова служба була визначена як окремий вид військової служби.

Законом СРСР від 12 жовтня 1967 року «Про загальний військовий обов'язок», чинним на період навчання позивача у Волжському вищому військовому будівельному командному училищі, положеннями якого обґрунтовані позовні вимоги, було розділено навчання у військово-навчальних закладах та строкову військову службу, встановлено як виняток, можливість зарахування навчання до періоду строкової військової служби у певних випадках лише при відрахуванні особи із військово-навчального закладу і подальшому проходженні строкової військової служби (стаття 12 вказаного Закону).

Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 квітня 2016 року (справа № 21-813а16).

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи зазначені норми законодавства та встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що розглядаючи 15 серпня 2017 року заяву ОСОБА_5 про звільнення його з посади судді Заводського районного суду міста Миколаєва у відставку, Вища рада правосуддя обґрунтовано виходила з того, що він не має необхідного для звільнення у відставку стажу роботи, а тому не може бути звільнений з посади судді у відставку. Рішення Вищої ради правосуддя від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про звільнення з посади судді Заводського районного суду міста Миколаєва у відставку, є правомірним.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Керуючись статтями 122, 159-163, 167, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя про визнання неправомірною відмови у звільненні з посади судді за поданою заявою про відставку, скасування рішення від 15 серпня 2017 року № 2434/0/15-17 та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Загородній А.Ф.

Заїка М.М.

Рецебуринський Ю.Й.

Черпак Ю.К.