Справа № 2-а-1094/10/0226
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1094/10/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Голоти Л. О., Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2010 року позивач звернулась в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій протиправними та зобовязання суб'єкта владних повноважень провести перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії, як інваліду 2 групи захворювання, повязаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.12.2010 року позов задоволений, а саме: визнано дії управління ПФУ у Тульчинському районі Вінницької області щодо відмови у здійсненні перерахунку державної та додаткової пенсії позивачу протиправними; зобовязано управління ПФУ у Тульчинському районі Вінницької області нарахувати позивачу основну державну пенсію відповідно до ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виплачувати її щомісячно, починаючи з 01.03.2010 року, виплативши заборгованість за період з 01.03.2010 року по 01.09.2010 року; зобовязано управління ПФУ у Тульчинському районі Вінницької області нарахувати позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та виплачувати її щомісячно, починаючи з 01.03.2010 року, виплативши заборгованість з 01.03.2010 року по 01.09.2010 року.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 07.12.2010 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, прийнявши нову постанову про відмову у задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з втратою працездатності, що повязана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області з письмовою заявою про перерахунок пенсії за шкоду, заподіяну здоровю як особі, віднесеної до другої категорії відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач - управління Пенсійного фонду України в Тульчинському району Вінницької області відмовило позивачу в перерахунку пенсії з огляду на відсутність підстав для такого перерахунку, вказавши, що пенсію позивачу обчислено відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, являючись особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1, є інвалідом 2 групи, має право на отримання пенсії у відповідності до положень статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі основної пенсії по інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю - 75% мінімальної пенсії за віком, із змінами внесеними п.п. 12, 15 ст. 28 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік", постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року.

Визнаючи ж дії відповідача незаконними суд першої інстанції, керувався Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, яким у справі № 1-28/2008, положення пункту 28 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про держаний бюджет на 2008 рік", зокрема, до статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано неконституційними та нечинними з моменту їх ухвалення. При цьому Конституційним судом України було зазначено, що внесення змін до законів України, зупинка їх дії чи скасування при прийнятті Законів України про Державний бюджет України на відповідний рік, який не має вищої юридичної сили стосовно інших законів, є неприпустимим оскільки вказані дії створюють протиріччя в законодавстві і як наслідок призводить до обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з того, що відповідач допустив звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, передбачених статтею 22 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-12 від 28.02.1991 року пенсія особам віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ж до частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема, інвалідам 2 групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" відзначено, що мінімальний розмір пенсії по віку встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте, судом першої інстанції не враховано пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду, не надано оцінку поважності причин його пропуску та помилково зобовязано управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області здійснити нарахування та виплату позивачу державної та додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 01.03.2010 року, вважаючи, що строк не пропущений в силу ч.2 ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також, судом не враховано приписи ч. 1 цієї ж статті, відповідно до якої необхідною передумовою виплати пенсії є її нарахування, і лише в такому випадку невиплачені з вини органів пенсійного фонду пенсії підлягають стягненню без обмеження строку.

Так, задовольняючи вимоги позивача за період починаючи з 01.03.2010 року суд першої інстанції не звернув увагу на положення ст. 99 КАС України, якою визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що про своє порушене право позивач мав відомості під час щомісячного отримання пенсії, то поважні причини пропуску звернення до суду за висновком колегії суддів відсутні, отже наслідки пропуску строку звернення до суду підлягають застосуванню.

Так як, в позовних вимогах позивач просить поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, суд першої інстанції мав би ще на стадії відкриття провадження у справі винести ухвалу про залишення адміністративного позову в частині поновлення позивачу строку звернення до суду по вимогам, які стосуються періоду починаючи з 01.03.2010 року по 21.05.2010 року без розгляду, та продовжувати розгляд справи по суті тільки щодо вимог, заявлених в межах шестимісячного строку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС України, право позивача на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає захисту за період з 22.05.2010 року, оскільки позов подано до суду 22.11.2010 року.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області задовольнити частково .

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області нарахувати та виплатити позивачу державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком за період з 01.03.2010 року по 21.05.2010 року - залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи починаючи з 22.05.2010 року з урахуванням проведених виплат і по день припинення права позивача на таку виплату.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 212 КАС України

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

секретар