Справа № 265/3710/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року справа № 265/3710/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2017 року в справі № 265/3710/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя № 4299/938 від 30 грудня 2016 року про відмову в призначенні пенсії, зобовязати зарахувати, а також включити до трудового та спеціального стажу період роботи 1988-1992 роки та зобовязати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі поданої 03 жовтня 2016 року заяви.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області № 4299/938 від 30 грудня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя розглянути звернення (заяву) від 03 жовтня 2016 року позивача щодо зарахування та включення до її спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01 липня 1989 року по 09 листопада 1992 року (включно) вихователем дитячого садка «Сонечко» колгоспу «ім. Ульянова».

Зобовязано Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя розглянути звернення (заяву) від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 щодо призначення їй пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років. На момент звернення ОСОБА_2 до управління спеціальний стаж роботи становив 23 роки 08 місяців 03 дні, тобто менший за необхідний для призначення пенсії.

Крім того, згідно з порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із наданої ОСОБА_2 довідки № 136 від 21.08.2013 вбачається, що вона в період 1989-1992 роки працювала в колгоспі «ім. Ульянова» Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області на посаді вихователя.

Оскільки відповідно до «Переліку установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, не передбачено право на призначення пенсії за вислугу років вихователям в колгоспі, а в довідці Благовіщенського районного трудового архіву від 20.12.2016 № 321, зазначено, що архів не має відомостей про перебування на балансі колгоспу «ім. Ульянова» дитячих садків, гуртків або інших дошкільних/позашкільних навчальних закладів, управління позбавлено правових підстав для зарахування до спеціального стажу роботи спірного періоду роботи.

Також наголошує на відсутності підстав для зарахування 1990 року до стажу роботи за повний рік, оскільки відповідно до довідок КП Трудовий Архів № 136 від 21.08.2013 та № 321 від 20.12.2016 позивач не відпрацював встановлений мінімум вихододнів.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2І.) на момент звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років досягла 46 років.

Реалізуючи своє право на призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач звернувся 03 жовтня 2016 року до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (нині - Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя) (далі відповідач, апелянт, Лівобережне ОУПФУ м. Маріуполя, управління, пенсійний орган) із заявою про призначення пенсії, додавши наступні документи:

- довідку Комунального Дошкільного навчального закладу загального розвитку «Ясла-садок №141 «Яблунька» від 30.09.2016;

- довідки трудового архіву Ульяновського району Кіровоградської області № 136 від 21.08.2013 та № 22 від 27.05.2016;

- копію свідоцтва про одруження;

- копію паспорту та ідентифікаційного коду.

Розглянувши вказану заяву позивача, пенсійним органом прийнято рішення № 4299/938 від 30 грудня 2016 року про відмову в призначенні пенсії, яким ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного стажу роботи.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 року - не менше 25 років, а з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

При визначені права на пенсію за вислугу років, посада, на якій працював позивач, повинна бути передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 (далі Перелік).

Відповідно до Переліку в дошкільних навчальних закладах до спеціального стажу роботи, зараховується робота на посадах завідуючих, вихователів-методистів, вихователів, музичних керівників, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, практичних психологів. Разом з тим, відповідно до примітки 2 Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Згідно з пунктом 1 Порядку «Підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності записів у трудовій книжці, а також у випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, виписки із наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори, інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств та організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, якщо у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

За приписами пункту 11 Порядку № 637 на підтвердження стажу своєї роботи на посаді вихователя, позивач серед інших документів, надав також трудові книжки, архівні довідки та первинні документи щодо нарахування заробітної плати протягом спірного періоду.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно з архівною довідкою КП «Трудовий архів Ульяновського району Кіровоградської області» № 136 від 21 серпня 2013 року у документах архівного фонду СВК «Лан», правонаступника колгоспу «ім. Ульянова» Ульяновського району Кіровоградської області, наявні такі відомості про трудову діяльність ОСОБА_3 за видом діяльності «вихователь»:

- за 1989 рік фактично вироблено вихододнів: 202; мінімум вихододнів: 200; нарахована зарплата 1065,25;

- за 1990 рік фактично вироблено вихододнів: 74; мінімум вихододнів: 240; нарахована зарплата 285,80;

- за 1991 рік фактично вироблено вихододнів: 125; мінімум вихододнів: 120; нарахована зарплата 1960,07;

- за 1992 рік фактично вироблено вихододнів: 254; мінімум вихододнів: 240; нарахована зарплата 17382,12.

Аналогічна інформація міститься в архівній довідці № 321, виданій 20 грудня 2016 року Благовіщенським районним трудовим архівом Благовіщенської районної ради з приміткою про відсутність даних про перебування дитячого садка, гуртків або інших дошкільних/позашкільних навчальних закладів на балансі колгоспу «ім. Ульянова».

Згідно з архівною довідкою Архівного відділу Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 27.05.2014 № 22 колгосп «ім. Ульянова» Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області був перейменований у Колективне сільськогосподарське підприємство «ім. Ульянова» (скорочена назва КСП «ім. Ульянова») 17.11.1992. КСП «ім. Ульянова» було реорганізоване у Сільськогосподарський виробничий кооператив «Лан» (скорочена назва СВК «Лан») 22.02.2000.

Довідкою Благовіщенського районного трудового архіву Благовіщенської районної ради № 328 від 21.08.2017 підтверджено, що в документах архівного фонду КСП «ім. Ульянова» с. Вільхове Ульяновського району Кіровоградської області на кладинках книг обліку заробітної плати колгоспників за 1988-1992 роки є підписи «Адмінперсонал» та «Дитячий садок». Громадянка: ОСОБА_2 записана в кожній книзі за ці роки в відомостях по заробітній платі за підписом «Дитячий садок».

Відповідно до довідки № 164 від 23.08.2017, виданої Вільхівською сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області, на балансі колгоспу «ім. Ульянова» Ульяновського району Кіровоградської області перебував дитячий садок «Сонечко» на території Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області з 1963 року по 2002 рік, педагогічні працівники дошкільного навчального закладу (дитсадка) приймалися на роботу як члени колгоспу «ім. Ульянова». Громадянка ОСОБА_2, дійсно працювала вихователем дитячого садка «Сонечко» з 01 липня 1989 року по 09 листопада 1992 року.

Дошлюбне прізвище позивачки «Білоус» було змінено на «Бойчук», у звязку з укладенням шлюбу 24 жовтня 1992 року.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу особи, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Таким чином, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів спростовує доводи апелянта, що позивач будучи педагогічним працівником не відпрацював мінімуму трудоднів, оскільки це порушує рівність прав людини взагалі, за змістом ст. 21 Конституції України, та, зокрема, на призначення пенсії порівняно з будь яким іншим педагогічним працівником, який не працював у сільській місцевості, у тому числі в дитячому садку колгоспу.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо безпідставного не зарахування стажу роботи ОСОБА_2 у період 1989-1992 роки на посаді вихователя. Тому порушене право особи підлягає відновленню шляхом скасування спірного рішення пенсійного органу № 4299/938 від 30 грудня 2016 року та зобовязання відповідача розглянути заяву від 03 жовтня 2016 року з урахуванням спірного періоду роботи.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2017 року в справі № 265/3710/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2017 року в справі № 265/3710/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_4

ОСОБА_5