Справа № 2а-4411/10/2370
Суддя: Е.С. Смілянець
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 року справа № 2а-4411/10/2370

м. Черкаси

11 год. 35 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді Смілянця Е.С.,

при секретарі Шалько І.П.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Еончарук Еюльназ Курбанівни до державної податкової інспекції у Маньківському районі про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася СПДФО ОСОБА_2, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Маньківському районі від 20.07.2010 р. №/0/186.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням пункту 11 Наказу ДПА України № 110 від 17.03.2001 року про затвердження Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, а саме прийняте не у 10 денний строк з моменту вручення акту перевірки субєкту господарювання. Порушення вимог статей 11-1 та 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», які передбачають направлення повідомлення про проведення перевірки, надання наказу щодо проведення перевірки та інших документів передбачених зазначеними статтями.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, тому відповідно до положень частини 4 статті 122 КАС України суд розглядає справу без участі позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, оскільки вважає рішення ДПІ у Маньківському районі від 20.07.2010 р. № /0/186 законним та обґрунтованим.

Вислухавши пояснення представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

24.06.2010 року працівниками податкового органу проведена перевірка щодо контролю за здійсненням операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу в магазині ПП ОСОБА_3, що розташований за адресою: Черкаська обл., смт. Маньківка, вул. Шевченка,6.

За результатами перевірки складений акт від 24.06.2010 року № 003436, в якому зазначено наступні порушення законодавства СПДФО ОСОБА_2:

- пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95- ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), де зазначено, що необхідно проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, де зазначено, що необхідно видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

- пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР, де зазначено, що необхідно щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій;

- пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, де зазначено, що необхідно вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг);

- статті 6 Закону № 265/95-ВР. де зазначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

На підставі акту перевірки ДПІ у Маньківському районі прийнято рішення від

20.07.2010 року № /0/186 про застосування до СПДФО ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 7265 грн. 20 коп.

Вивчивши позовні вимоги СПДФО ОСОБА_2, судом встановлено, що позивачі оскаржує виключно підстави, порядок проведення перевірки та порядок прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Позивач не оскаржує дії працівників податкового органу щодо виявлення у неї порушень діючого законодавства та розміру застосованих штрафних (фінансових) санкцій.

На думку суду, оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій! з підстав, викладених позивачем, не підлягає до скасування.

Досліджуючи аргументацію відповідача, суд не може не погодитись з твердженням, що І згідно статті 11-2 Закону № 509-ХІІ посадові особи органу державної податкової служби І вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності! підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови наданні! платнику податків під розписку: направлення на перевірку; копії наказу керівника! податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки.

Однак, ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням! вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових! осіб органу державної податкової служби для проведення планової або позапланової виїзної! перевірки.

Порушення, які зазначені відповідачем, а саме непред'явлення наказу про перевір™ посвідчення та направлення на перевірку, недотримання процедури перевірки, суд вважав такими, що давали позивачеві всі правові підстави для того, щоб не допустити працівників ДПІ до проведення такої перевірки. В разі добровільного допуску позивачем працівників податкової служби до проведення зазначеної перевірки, останній не може ставити вимоги про визнання перевірки протиправною.

Суд критично відноситься до доводів позивача про те, що ДПІ у Маньківському районі порушено вимоги пункту 11 Наказу ДПА України № 110 від 17.03.2001 року пЯ затвердження Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, а саме оскаржуване рішення прийняте через 26 днів після вручення акту перевірки, однак повинно бути прийняте не пізніше 10 днів після вручення акту, тому рішення з цих підстав підлягає скасуванню.

Пунктом 11 Наказу ДПА України № 110 від 17.03.2001 року передбачено, що податкове повідомлення-рішення або рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за розглядом матеріалів перевірки приймає керівник органу державної податкової служби або його заступник за формою та згідно з вимогами, установленими Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 N 253, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 за N 567/5758 (із змінами та доповненнями), протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта перевірки або вручення його поштою платнику податків (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків щодо акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Проаналізувавши вимоги даного пункту суд зазначає, що дійсно на керівника податкового органу покладений обовязок прийняти рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій у 10 денний строк з моменту надходження акту перевірки до податкового органу або з моменту вручення акту субєкту господарювання, який перевірявся.

Судом встановлено, що акт перевірки СПДФО ОСОБА_2 надійшов до ДПІ у Маньківському районі 13.07.2010 року за вхідним номером 2264/8, спірне рішення прийнято

20.07.2010 року, тому суд не вбачає порушення строку прийняття оскаржуваного рішення податковим органом.

Крім того, фінансові санкції, передбачені Законом № 265/95-ВР, по своїй суті являються адміністративно господарськими санкціями, які застосовуються до субєктів господарювання в разі порушення ними норм зазначеного закону.

Статтею 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до положень ст. 239 Господарського кодексу України, штраф являється одним із видів адміністративно-господарських санкцій, яка може бути застосована органами державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 15 Закону № 265/95-ВР контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інші вимоги цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Статтею 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), застосовуються фінансові санкції за рішенням відповідних органів державної податкової служби України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» право органів державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та порядку, встановлених законами України, здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми законів можна зробити висновок, що застосування фінансових санкцій, передбачених Законом № 265/95-ВР покладено на податкові органи України.

Отже податковий орган, застосовуючи фінансову санкцію до субєкта господарювання з порушення положень Закону № 265/95-ВР, повинен дотримуватися строків передбачена ст. 250 Господарського кодексу України (шість місяців з моменту виявлення, але не пізніш року з моменту вчинення порушення).

Як встановлено судом, порушення ПП ОСОБА_2 положень Закону № 265/95-В виявлено контролюючим органом 24.06.2010 р., про що свідчить відповідний акт перевірка.

Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняте відповідачем 20.07.2010р., тому строки застосування санкції ДПІ у Маньківському районі щодо позивача не порушені.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав щодо задоволення адміністративного позову СПДФО ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 2,4,6,17,19,49,51,71,79,86,87,94,159,160,161,162,257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду відповідно до положень статей 185-187 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя Е.С. Смілянець

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 жовтня 2010 року.