Справа № 804/6195/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 р. Справа № 804/6195/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «П») № НОМЕР_1 від 15.09.2017 року, податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № НОМЕР_2 від 15.09.2017 року, яким визначено позивачу суму податкового зобовязання за платежем податок на прибуток на загальну суму 454 311 (чотириста пятдесят чотири тисячі триста одинадцять) гривень 00 копійок, із них основний платіж (сума заниження податкового зобовязання) 302 874 гривень, та штрафна санкція 151 437 гривень, податкове повідомлення - рішення (форма «Р») № НОМЕР_3 від 15.09.2017 року, яким визначено позивачу суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 394 522,50 (триста девяносто чотири тисячі пятсот двадцять дві) гривні 50 копійок, із них основний платіж 263 015 гривень, та штрафна санкція 131 507,50 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 198, 201 Податкового кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому позивач зазначає, що факт реального здійснення господарської операції підтверджуються відповідними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт реальної поставки товарів.
Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов, з таких підстав.
Судом встановлено, що працівниками Дніпропетровського відділення Офісу великих платників на підставі наказу від 30.08.2017 року № 1862 та направлень від 30.08.2017 року № 225/28-10-46-06 та № 226/28-10-46-06 проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» з питань дотримання податкового законодавства України по взаємовідносинам з наступними платниками: ТОВ «ЕЛЕКОМ» за серпень-вересень 2014 року, ТОВ «ПАМПС ІНДАСТРІАЛ» за лютий 2015 року та ТОВ «ПРОДМАШ 1» за листопад 2015 року.
За результатами проведення перевірки складено акт від 05.09.2017 року № 99/28-10-46-06-31646224, у висновку якого зазначено, що встановлені порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» п.5 ПСБО 15, п.6 ПСБО 16, що призвело до заниження фінансового результату (завищення збитку) та як наслідок до порушення п.п 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст.135 Кодексу з урахуванням положень пп. 14.1.13 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, що призвело до:
- заниження суми об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік, на загальну суму 1682633 грн., внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 302874 грн.
- завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за І кв. 2016 року на загальну суму 653288 грн., в т.ч. по періодам: за 2015 рік у розмірі 447116 грн., за І кв. 2016 року у розмірі 585894 грн. (за І кв. 2016 року 138788 грн.), за І півріччя 2016 року у розмірі 653288 грн. ( II кв. 2016 року 206172 грн.);
- п. 200.2, ст.200 розділу V Податкового кодексу України, а саме, заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту всього на суму 263015 грн., в тому числі по періодах:
15.09.2017 року на підставі акта перевірки від 05.09.2017 року № 99/28-10-46-06-31646224 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 653288,00 грн., № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 454311,00 грн. (основний платіж 302874,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 151437,00 грн.) та № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 394522,00 грн. (основний платіж 263015,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 131507,50 грн.).
Вирішуючи спір суд зазначає, що підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
За приписами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
У відповідності до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
В силу пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Нормами пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).
При цьому у відповідності до пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 року за №168/704. Так, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
У відповідності до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд вважає, що висновки викладені в акті перевірки, щодо нереальності господарських операцій є хибними з огляду на таке.
22.04.2015 року між ТОВ «ЕЛЕКОМ» та ТОВ «Укрсплав» було укладено договір № 430-2015, предметом якого було постачання кальцинованої соди та коксового дрібязку. На виконання умов вказаного договору у серпні-вересні 2014 року відбувалась поставка зазначеного товару.
Між позивачем та ТОВ «ПРОДМАШ 1» укладено договори № 420/2 від 09.06.2015 року, № 470-0705 від 07.05.2015 року, № 420/3 від 31.08.2015року, № 470 від 16.10.2015 року. На виконання вказаних договорів ТОВ «ПРОДМАШ 1» на користь позивача було реалізовано автомат керування паяльником, електровоздушний клапан, підшипник NU2216 СЗ латунь, пилу стрічкову біметалеву та інші інструменти.
Крім того, між позивачем та ТОВ «ПАМПС ІНДАСТРІАЛ» укладено договір поставки № РІ-13-15/1 від 02.01.2015 року. На виконання умов вказаного договору ТОВ «ПАМПС ІНДАСТРІАЛ» на адресу позивача було реалізовано автомат керування пальником BCU, автомат контролю щільності ТС, контролер універсальний РМА, насос Я-9-ОНЦ, привод IC 20-15, та інші запчастини в асортименті.
Таким чином, для підтвердження правомірності формування платником податків витрат та податкового кредиту були надані первинні, розрахункові документи, податкові накладні. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Інших документів, які б підтверджували право платника податків на податковий кредит, закон не вимагає.
Документи, на які посилається податковий орган у своєму акті перевірки є первинними документами в розумінні закону, які належить складати для даного виду господарських операцій.
В обґрунтування своїх висновків в частині нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «ЕЛЕКОМ» щодо придбання кальцинованої соди податковий орган посилається на те, що згідно наданих первинних документів, встановлено, що поставка кальцитової соди відбувалась в серпні 2014 року з м. Красноперекопськ (АРК Крим), та в вересні 2014 року з м. Київ. Надані ТТН свідчать про транспортування кальцинованої соди з АРК Крим в серпні 2014 року, проте у паспорті якості зазначено, що кальцинована сода була вироблена 06.09.2014 року що є неможливим. З викладеного відповідачем зроблено висновок, що здійснено поставку кальцинованої соди, яка фактично не була вироблена у серпні 2014 року.
Проте вказаний висновок відповідача не знайшов підтвердження під час розгляду справи оскільки, паспорти якості № 1009, 1022, 1025 від 06.09.2014 року, де зазначені номери транспорту та маса нетто повністю співпадають з поставками, що були здійсненні у вересні місяці 2014 року. (товарно-транспортна накладна № 190901 від 19.09.2014 року; товарно-транспортна накладна № 230901 від 23.09.2014 року; товарно-транспортна накладна № 240901 від 24.09.2014 року).
Щодо окремих недоліків товарно-транспортних накладних, на які посилається податковий орган в акті перевірки, суд зазначає наступне.
Пунктами 11.5 - 11.7 Правил оформлення документів на перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Крім того, наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.
Так само наявність недоліків товарно-транспортної накладної не є беззаперечним доказом безтоварності операцій з поставки товарів. Адже товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що операції з вказаним контрагентом позивача не спричиняють реального настання правових наслідків, і відповідно для нарахування податкових зобовязань та штрафних санкцій.
Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Данні документів наданих позивачем, які підтверджують проведення господарських операцій не спростовані, а доводи відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 15.09.2017 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.
У відповідності до вимог частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС від 15.09.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2017 року

Суддя ОСОБА_1