Справа № 817/1700/15
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2017 р.Р і в н е 817/1700/15
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - торговельне підприємство "Агропереробка"
до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

18.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство «Агропереробка» звернулось в суд з позовом до ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області №, №, №, №, №, №, №002091700 від 14.11.2014.

Провадження у справі №817/1700/15 відкрито ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду Недашківської К.М. 22.06.2015. А ухвалою від 28.09.2015 провадження в адміністративній справі №817/1700/15 було зупинено до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/12576/15 за позовом ТОВ ВТП «Агропереробка» до Державної фіскальної служби України про визнання нечинним рішення №7967/6/99-99-10-01-02-25 від 16.04.2015 про результати розгляду повторної скарги TOB ВТП «Агропереробка» в частині залишення без задоволення скарги щодо скасування податкових повідомлень-рішень № та №, по яких досягнуто податковий компроміс.

Ухвалою від 22.05.2017 справу №817/1700/15 прийнято до провадження судді Друзенко Н.В. і того ж дня поновлено провадження у справі.

В порядку ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України судом проведено заміну відповідача - ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області його правонаступником - Рівненською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Рівненській області.

Позовні вимоги в частині усіх податкових повідомлень-рішень, окрім податкового повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства у розмірі 3629,00 грн. від вимог про скасування якого позивач відмовився, підтримані представником позивача в судовому засіданні та обґрунтовані наступним. Що стосується нарахувань грошових зобовязань по податку на прибуток та податку на додану вартість, то такі, зокрема, ґрунтуються на голослівних твердженнях відповідача про безтоварність операцій позивача з такими контрагентами як ТОВ «Авіо Плюс», ТОВ «Пріма Пак», ТОВ «КС Мегатрейд» та ТОВ «Компанія «Інтраст». Разом з тим доводив, що під час перевірки відповідачу були надані усі первинні документи, які підтверджували реальність відповідних господарських операцій, а відтак і правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту. Додатково зауважив, що з приводу вказаних нарахувань було досягнуто податкового компромісу, і відповідна сума сплачена позивачем до бюджету. Однак, з огляду на те, що ДФС України приймаючи рішення за скаргами товариства в рамках процедури адміністративного узгодження факт податкового компромісу не врахувала, ТОВ «Агропереробка» оскаржує вказані рішення в повному обсязі. Що стосується решти нарахувань, вказав, що висновки відповідача про заниження позивачем доходів абсолютно нічим не аргументовані і не підтвердженні, позаяк ґрунтуються не на первинних документах податкового обліку, а на даних бухгалтерських проводок. Доводив, що зі змісту акту перевірки та наведених в ньому розрахунків взагалі не можливо зробити висновки про те, за якими господарськими операціями податковий орган проводив нарахування та які документи первинного обліку підтверджують обґрунтованість такого розрахунку. Висновки щодо заниження доходів у вигляді невіднесення на їх рахунок суми безнадійної кредиторської заборгованості по якій минув строк позовної давності спростовував тією обставиною, що строк позовної давності зупинявся на підставі введення мораторію господарським судом у справі №8/44 про банкрутство TOB ВТП «Агропереробка», з огляду на що на час перевірки не сплинув. В частині рішення про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки та податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб, в основу яких покладено одні й ті ж факти, зазначив, що використання працівниками виданих їм під звіт готівкових коштів на придбання необхідної товариству продукції, як і для інших господарських цілей підтверджено документально, а та обставина, що на думку податкового органу такі документи не є належними, жодним чином не доводить правомірність відповідних рішень відповідача, позаяк Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, не містить виключного переліку документів, що підтверджують факт цільового використання виданих під звіт коштів, тобто дозволяє підтверджувати такі факти будь-якими документами. Також доводив, що факт порушення позивачем вимог п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 року відсутній, а тому підстав для застосування до позивача відповідних фінансових санкцій, у відповідача не було. Ствердив, що друк усіх фіскальних звітних чеків забезпечено, а висновки відповідача про зворотне є голослівними. Що стосується висновків про порушення порядку декларування валютних цінностей, то такі взагалі нічим не аргументовані і зміст акту перевірки не дає можливості зрозуміти по яких експортно-імпортним операціям зафіксоване таке порушення. За наведеного, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що частина суми грошових зобовязань за податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 14.11.2014, по яким досягнуто податковий компроміс, в силу самого факту такого компромісу, вважається узгодженою, а тому ні оскарженню, ні скасуванню не підлягає. Що стосується решти нарахувань за такими рішеннями, то зауважила, що під час перевірки було встановлено розбіжності між показниками доходів, визначених позивачем у деклараціях та визначених ревізорами за даними бухгалтерських проводок, які позивач не зміг ні пояснити, ні спростувати. Крім того зазначила, що під час проведення перевірки було встановлено, що при здаванні працівниками позивача до бухгалтерії звітів про використання коштів наданих під звіт до них не було додано належних первинних документів, що підтверджували факт оплати товарів (робіт, послуг), що є порушенням п.2.11 гл.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320. Також матеріалами перевірки встановлено порушення п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 року, а тому податковим органом правомірно нараховані відповідні штрафні санкції. За сукупністю наведеного, вважає, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення податковий орган діяв відповідно до вимог чинного законодавства, обґрунтовано і правомірно. На таких підставах просила відмовити в позові повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 15.09.2014 по 10.10.2014 ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ TOB ВТП «Агропереробка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013. Її результати оформлені актом №71/22-141/22572180 від 31.10.2014 (а.с.14-140 том 1).

За висновками вказаного акту перевіркою встановлені, зокрема, такі порушення:

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, абзацу 4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №283/97-ВР від 22.05.1997, пп.14.1.11, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.135.4.1 п.135.4, пп.135.5.4, пп.135.5.5 п.135.5 ст.135, п.137.16 ст.137, п.138.2, п.138.4, пп.138.8.1, пп.138.8.2, п.138.9, пп.138.10.2 і 138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145, пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1082510 грн., в т.ч.: І квартал 2011 року - 2405 грн., II-IV квартали 2011 року - 148219 грн., 2012 рік - 371209 грн. (І квартал 2012 року - 191 грн., II квартал 2012 року - 122518 грн., III квартал 2012 року - 129087 грн., IV квартал 2012 року - 119413 грн.), 2013 рік - 560677 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 37108 грн., в тому числі: 02.11р. -184 грн., 03.11р. - 1740 грн., 16.11р. - 93 грн., 10.11р. -778 грн., 11.11р. -218 грн., 01.12р. - 710 грн., 02.12р. - 1357 грн., 03.12р- 662 грн., 04.12р. - 1500 грн., 05.12р. - 19683 грн., 07.12р. - 253 грн., 09.12р. 3345 грн., 10.12р. - 704 грн., 11.2012р. -.115 грн., 04.2013р. - 75 грн., 05.2013р. - 594 грн., 06.2013р. - 64 грн., 07.2013р. - 88 грн., 08.2013р. - 499 грн., 10.2013р. - 4446 грн.;

- підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 8192,05 грн., в тому числі: за 2011 рік в сумі 2187,55 грн., за 2012 рік в сумі 1638,59 грн., за 2012 рік в сумі 4365,91 грн., а саме: при перевірці коштів отриманих під звіт;

- пункту 176.2 б) статті 176 Податкового Кодексу України, пункт 3.2, пункт 3.3, пункт 3.4, пункт 3.5, пункт 3.6, пункт 3.7 статті 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України №451 від 29.09.2003, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.10.2003 за №960/8281 та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України №1020 від 24.12.2010, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за №46/18784, абз. б) пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 22.05.2003, пункт 1 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме в заповненій довідці ф. 1-ДФ за 2011-2013рр. не включено надміру витрачені підзвітні кошти з ознакою доходу «118» та утримання і перерахування податку на доходи фізичних осіб;

- пункту 176.2 б) статті 176 Податкового кодексу України, а саме ТОВ ВТП «Агропереробка» податок на доходи фізичних осіб перераховувався не своєчасно, а саме за 2011 рік несвоєчасно перераховано ПДФО в сумі 23347,63 грн., за 2013 рік в сумі 52826,06 грн.;

- п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, а саме: порушення порядку декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України станом на 01.10.2012 та на 01.01.2013;

- п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, а саме не забезпечено зберігання в книгах обліку розрахункових операцій З фіскальних звітних чеків;

- п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, а саме не повне оприбуткування готівки в касі підприємства на загальну суму 5325,36 грн.;

- п.2.11, п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 40960,25 грн.

На акт перевірки TOB ВТП «Агропереробка» подало письмові заперечення (а.с.44-46 том 3).

Відповіддю на заперечення на акт перевірки, ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області врахувало зауваження ТОВ ВТП «Агропереробка» стосовно формування собівартості виготовленої продукції та врахувало витрати, що формують собівартість готової продукції та включені в калькуляцію собівартості виготовлення продукції в розрізі кожного виду продукції, як такі що відносяться до складу витрат у загальній сумі 2625372 грн., із них: II-IV кв. 2011р. 197153 грн., 2012р. - 794683 грн. (в т.ч. III кв.2012р. - 441686 грн., IV кв.2012р. - 352997 грн.), 2013р. - 1633536 грн., відповідно до чого внесла зміни до пп.1 Висновку акта перевірки, виклавши його у новій редакції, а саме вказала про порушення: «п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, абзацу 4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №283/97-ВР від 22.05.1997, пп..14.1.11, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, пп.135.4.1 п.135.4, пп.135.5.4, пп.135.5.5 п.135.5 ст.135, п.137.16 ст.137, п.138.2, пп.138.10.2 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.145.1.2 п.145.1 ст.145, пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 559910 грн., в т.ч.: І квартал 2011р. - 1405 грн., II-IV квартал 2011р. - 103874 грн., 2012 рік - 20432б грн. (І квартал 2012р. - 191 грн., II квартал 2012р. - 122518 грн., III квартал 2012р. - 36333 грн., IV квартал 2012р. - 5284 грн.), 2013 рік - 250305 грн. (а.с.23-43 том 3).

Крім цього, в ході розгляду заперечення до акту перевірки платником податків предявлені оригінали підтвердних документів (розрахункових документів) на загальну суму 14138,35 грн. для спростування висновків про проведення готівкових операцій без подання одержувачами коштів платіжного документу (товарного або касового чеку), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 40960,25 грн. В результаті цього було внесено зміни до пп.12 Висновку акта перевірки, шляхом викладення його у новій редакції, за якою, сума порушення у вигляді проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів з 40960,25 грн. зменшена до суми - 26821,90 грн.

Ці ж підтвердні документи (розрахункові документи) на загальну суму 14138,35 грн. були подані і для спростування висновків про те, що протягом 2011-2013 років працівниками здані авансові звіти з відсутністю належно оформлених документів, що підтверджують факт придбання вару або оплати наданої послуги на суму 40960,25 грн. В результаті цього було внесено зміни до пп.5 Висновку акта перевірки, шляхом викладення його у новій редакції, за якою, сума порушення у вигляді неутримання і неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб (а саме: при перевірці коштів отриманих під звіт) з 8192,05 грн. зменшена до суми 5364,38 грн., в тому числі: за 2011 рік - 1283,17 грн., за 2012 рік - 1016,08 грн., за 2013 рік - 3065,13 грн.

14.11.2014 ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області на підставі акту перевірки №71/22-141/22572180 від 31.10.2014 та з урахуванням відповіді на заперечення на акт перевірки №7033/22-120 від 13.11.2014 винесла, зокрема такі податкові повідомлення-рішення:

№, яким збільшила ТОВ ВТП «Агропереробка» суму грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 671163,00 грн., в тому числі 557505,00 грн. - за основним платежем та 113658,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.141 том 1);

№, яким збільшила ТОВ ВТП «Агропереробка» суму грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість" на 43864,00 грн., в тому числі 35091,00 грн. - за основним платежем та 8773,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.142 том 1);

№, згідно якого до ТОВ ВТП «Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 49156,99 грн. за порушення п.2.6, п.2.11, п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 (а.с.144 том 1);

№, згідно якого до ТОВ ВТП «Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн. за порушення п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, (а.с.145 том 1);

№, згідно якого до ТОВ ВТП «Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340,00 грн. за порушення п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року (а.с.146 том 1);

№002091700, згідно якого ТОВ ВТП «Агропереробка» збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 48015,14 грн., в тому числі 4506,05 грн. - за основним платежем та 43509,09 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.147 том 1).

26.11.2014 року ТОВ ВТП «Агропереробка» звернулось до начальника ГУ ДФС у Рівненській області зі скаргою на вказані податкові повідомлення-рішення (а.с.148-159 том 1).

Рішенням начальника ГУ ДФС у Рівненській області «Про результати розгляду скарги» №31/10с/17-00-10-04-04/121 від 22.01.2015 податкові повідомлення-рішення залишені без змін (а.с.160-169 том 1).

19.02.2015 ТОВ ВТП «Агропереробка» звернулось до голови ДФС України з повторною скаргою на вказані податкові повідомлення-рішення та на рішення начальника ГУ ДФС у Рівненській області (а.с.170-181 том 1).

В цей же час, 31.03.2015 ТОВ ВТП «Агропереробка» на підставі підрозділу 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, звернулося до ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області із заявою про застосування податкового компромісу. Даною заявою позивач для досягнення податкового компромісу визначив суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 166676,00 грн. по податковому повідомленню-рішенню № від 14.11.2014 та з податку на додану вартість в розмірі 33207,00 грн. по податковому повідомленню-рішенню № від 14.11.2014 (а.с.244 том 1) .

Письмовим повідомленням за №175 від 31.03.2015 позивач проінформував ДФС України про подачу заяви про застосування компромісу податковому органу нижчого рівня (а.с.245-247 том 1).

ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області за результатами розгляду заяви позивача рішенням за №2498 від 10.04.2015 погодила застосування процедури податкового компромісу (а.с.1-3 том 2).

Позивачем платіжними дорученнями №4229 від 10.04.2015 та №4228 від 10.04.2015 було сплачено до бюджету суму податкових зобов'язань, узгоджених за процедурою податкового компромісу (а.с.4-5 том 2).

В той же час рішенням голови ДФС України №7967/6/99-99-10-01-02-25 від 16.04.2015 за результатами розгляду повторної скарги ТОВ ВТП «Агропереробка» скаргу було розглянуто по суті повністю та залишено її без задоволення (а.с.182-194 том 1).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2016 у справі №826/12576/15, яка набрала законної сили 28.04.2016, визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України за №7967/6/99-99-10-01-02-25 від 16.04.2015 про результати розгляду повторної скарги ТОВ ВТП «Агропереробка» №96 від 19.02.2015 в частині залишення без задоволення скарги щодо скасування податкового повідомлення-рішення № форми "Р", в сумі 166676 грн. податку на прибуток та 41699 грн. штрафних (фінансових) санкцій; визнано протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби за №7967/6/99-99-10-01-02-25 від 16.04.2015 про результати розгляду повторної скарги ТОВ ВТП «Агропереробка» №96 від 19.02.2015 в частині залишення без задоволення скарги щодо скасування податкового повідомлення-рішення № форми "Р", в сумі 33207 грн. податку на додану вартість та 8302 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.47-54 том 2).

За правилами п.1 підрозділу 9-2. «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

За правилами п.2 цього підрозділу, сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

В силу вимог п.7 цього підрозділу, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

А за правилами п.8 цього підрозділу податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Як встановлено судом ТОВ ВТП «Агропереробка» шляхом досягнення податкового компромісу узгоджено податкові зобовязання за податковим повідомленням-рішенням № від 14.11.2014 на суму 208345,00 грн., в тому числі 166676,00 грн. за основним платежем та 41669,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а за податковим повідомленням-рішенням № від 14.11.2014 на суму 41509,00 грн., в тому числі 33207,00 грн. за основним платежем та 8302,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до цього, правові підстави для скасування зазначених податкових повідомлень-рішень у відповідній частині, відсутні. Відтак, позовні вимоги ТОВ ВТП «Агропереробка» в цій частині до задоволення не підлягають.

З розрахунку суми штрафної санкції по акту перевірки з врахуванням розгляду заперечень платника та застосування процедури податкового компромісу судом встановлено, що податковий компроміс застосовано по податкових зобовязаннях з податку на прибуток, донарахованих ТОВ ВТП «Агропереробка» на підставі висновків акту перевірки про:

1) завищення собівартості за рахунок непідтвердження витрат за 2012 рік на 211665,00 грн., за 2013 рік на 338660,00 грн.;

2) завищення суми адміністративних витрат (зайво віднесені витрати, які не підтверджені первинними документами) за 2012 рік на 170182,00 грн.;

3) завищення собівартості за рахунок включення до витрат сум по безтоварних операціях з ТОВ «Авіо Плюс», ТОВ «Пріма Пак», ТОВ «КС Мегатрейд» та ТОВ «Компанія «Інтраст» за 2011 рік на 10507,00 грн., за 2012 рік на 99978,00 грн.;

4) завищення амортизаційних відрахувань за 2012 рік на 2097,00 грн., за 2013 рік на 3728,00 грн.

Аналогічним чином, з вказаного розрахунку судом встановлено, що податковий компроміс застосовано по податкових зобовязаннях з податку на додану вартість, донарахованих ТОВ ВТП «Агропереробка» на підставі висновків акту перевірки про:

1) завищення податкового кредиту внаслідок віднесення до нього сум ПДВ, сплачених по безтоварним операціям з ТОВ «Авіо Плюс», ТОВ «Пріма Пак», ТОВ «КС Мегатрейд» та ТОВ «Компанія «Інтраст» за 2012 рік на 28329,00 грн., за 2013 рік на 4878,00 грн. (а.с.109-110 том 3).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2014 перевіряється судом на відповідність вимогам законодавства в частині збільшення ТОВ ВТП «Агропереробка» суми грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 462808,00 грн., в тому числі 390829,00 грн. - за основним платежем та 71979,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, а податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014 - в частині збільшення ТОВ ВТП «Агропереробка» суми грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість" на 2355,00 грн., в тому числі 1884,00 грн. - за основним платежем та 471,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

При цьому, така перевірка здійснюється судом шляхом перевірки висновків акту перевірки №71/22-141/22572180 від 31.10.2014 з урахуванням Відповіді на заперечення на акт перевірки №7033/22-120 від 13.11.2014.

Відповідно до цього, судом встановлено, що донарахована податковим повідомленням-рішенням № від 14.11.2014 сума грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на рівні 390829,00 грн. (основний платіж), ґрунтується на висновках про те, що:

1) перевіркою встановлено, що в порушення пп.135.4.1 п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України позивачем занижені доходи за І півріччя 2012 року в сумі 485371 грн., оскільки в рядку 02 декларації за І півріччя 2012 року відображена сума 7961175 грн., а за даними перевірки сума становить 8446546 грн. (визначено по реєстру кореспонденції рахунків бухобліку додаток 7 до акту перевірки)(а.с.19 том 1, а.с.244 том 2, а.с.109 том 3);

2) перевіркою встановлено, що в порушення пп.135.4.1 п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України позивачем за 2013 рік занижені доходи в сумі 890130 грн. (фактично 4562005 грн. - по декларації 13671875 грн.) (визначено по реєстру кореспонденції рахунків бухобліку додаток 8 до акту перевірки)(а.с.19 том 1, а.с.245 том 2, а.с.109 том 3);

3) перевіркою встановлено, що в порушення пп.135.4.1 п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України позивачем за 2013 рік занижені доходи на суму 4437 грн., оскільки встановлено неповне оприбуткування готівки (виручки) в касі (Д301 К702) у загальній сумі 5325,36 грн., в т.ч. ПДВ 888 грн., сума без ПДВ 4437 грн., так як частково не оприбуткована виручка, в т.ч.: квітень 2013р. у сумі 448,27 грн., травень 2013р. у сумі 3565,21 грн., червень 2013р. у сумі 381,52 грн., липень 2013р. у сумі 530,24 грн., серпень 2013р. у сумі 400,12 грн.(а.с.19 том 1, а.с.245 том 2, а.с.109 том 3);

4) перевіркою встановлено, що в порушення пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України позивачем за 2012 рік занижено доходи на суму 1513 грн., так як дохід від реалізації іноземної валюти (рах.711) за мінусом собівартості реалізованої валюти (рах.942) визначений не в повному обсязі (а.с.20 том 1, а.с.245 том 2, а.с.109 том 3);

5) перевіркою встановлено, що в порушення пп.4.1.11, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.16 ст.137 Податкового кодексу України позивачем занижено доходи за 2013 рік в сумі 161029 грн., так як не включено безповоротну фінансову допомогу - суму безнадійної кредиторської заборгованості по якій минув термін позовної давності, яка рахується станом на 01.01.2010 та станом на 31.12.2013 по рах.631 «розрахунки з постачальниками» по контрагентах: ТОВ «Відок-гікс» в сумі 110840 грн., ТОВ «ОСОБА_3 - Імперіал» в сумі 30,88 грн., ОСОБА_3 в сумі 87 грн., ТОВ «Компанія Біопром» в сумі 500 грн., ТОВ «Компанія Рута» в сумі 32,08 грн., ТОВ «Прімавера - ПАК» в сумі 46,22 грн., ПСП «Промінь» в сумі 558,20 грн., ВАТ «Рівненська друкарня» в сумі 0,60 грн., ПП ОСОБА_4 в сумі 48934 грн. за поставлені товари (роботи, послуги)(а.с.20 том 1, а.с.245 том 2, а.с.109 том 3);

6) перевіркою встановлено, що в порушення пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України позивачем занижено доходи за 2012 рік в сумі 2176 грн., так як не включено суму умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги, що залишилась неповернутою на кінець звітного періоду, отриманої від Рівненської торгово-промислової палати (а.с.21 том 1, а.с.245 том 2, а.с.14-16, 110 том 3);

7) перевіркою встановлено, що в порушення п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, позивачем завищено витрати за 2011 рік у сумі 446332 грн, так як задекларовані суми по собівартості не відповідають даним відповідно до бухгалтерських проводок, а саме рахункам Д791, К901, К902 (а.с.24 том 1, а.с.247 том 2, а.с.110 том 3);

Окремо слід зауважити, що перевіркою також встановлено факт завищення позивачем доходів за 2013 рік в сумі 80587 грн., так як дохід від операцій оренди субєктом господарювання частково включений з податком на додану вартість. Вказана обставина була врахована податковим органом на користь платника податків при визначенні загальної сими донарахованих грошових зобовязань (а.с.20 том 1, а.с.109 том 3).

Надаючи правову оцінку вказаним висновкам суд зазначає наступне.

За правилами п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з вимогами пп.135.4.1. п.135.4 цієї статті дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

За правилами ж п.135.2. цієї статті, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За правилами п.138.2 цієї статті, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим наказом Державної податкової служби України №984 від 22.12.2010, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за №34/18772 (що був чинний на час проведення перевірки позивача і оформлення її результатів) визначено, що результати документальних перевірок оформлюються у формі акта, який в свою чергу, є службовим документом, що підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. При цьому, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

За змістом акту перевірки №71/22-141/22572180 від 31.10.2014, відповідач при проведені перевірки позивача використав виключно реєстри кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку. В той же час, відповідач не підтвердив жодними бухгалтерськими, податковими та іншими документами свої висновки щодо заниження позивачем суми доходів та завищення суми витрат. Фактично, ревізори, покликаючись на хибність розрахунків позивача при визначені ним валових доходів і валових витрат, зазначили лише методику розрахунку, якою керувались, втім жодного посилання на первинні документи обліку не зробили. Із тексту акту перевірки взагалі неможливо встановити, які документи були надані позивачем на підтвердження формування бази оподаткування, та яких документів не вистачає.

В результаті нечіткого викладення виявлених в акті перевірки порушень не можливо встановити, які саме документи були використані відповідачем під час визначення доходів і витрат позивача, що, відповідно, позбавило можливості суд їх витребувати. Витребовувати ж у платника податків всію документацію, за охоплений перевіркою період правових підстав у суду немає, позаяк оцінка такої документації, а відповідно і розрахунок на її основі податкових зобовязань, буде по своїй суті нічим іншим, як повторною податковою перевіркою позивача.

Відповідно до цього, висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.135.4.1 п.135.4 ст.135 та п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, є такими, що не підтверджуються документально.

Вказане в повній мірі стосується і висновків про порушення позивачем вимог пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України у вигляді заниження доходів на суму 1513 грн. за 2012 рік, зроблених виключно за рахунок співставлення рахунків Д711 - К791 та Д791 - К942 та висновків про порушення позивачем вимог пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України у вигляді заниження доходів на суму 2176 грн. за 2012 рік, зроблених виключно за рахунок співставлення рахунків Д311 та К6851.

За правилами п.135.5.4. п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час існування відповідних правовідносин), вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, - включається до інших доходів, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток.

В свою чергу, згідно з положеннями пп.14.1.257. п.14.1 ст.14 цього Кодексу, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності вважаться безповоротною фінансовою допомогою.

Кредиторська заборгованість - це заборгованість підприємства іншим юридичним і фізичним особам, що виникла в результаті здійснених раніше дій (подій), оцінена в гривнях і щодо якої в підприємства існують зобов'язання її погашення в певний строк.

Відповідно до ст.126 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна тривалість позовної давності визначена ст.257 Цивільного кодексу України і становить три роки.

При цьому, за правилами ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перевіркою констатовано, що позивачем не включено до доходів за 2013 рік суму безповоротної фінансової допомоги у вигляді безнадійної кредиторської заборгованості по якій минув термін позовної давності по контрагентах: ТОВ «Відок-гікс», ТОВ «ОСОБА_3 - Імперіал», ОСОБА_3, ТОВ «Компанія Біопром», ТОВ «Компанія Рута», ТОВ «Прімавера - ПАК», ПСП «Промінь», ВАТ «Рівненська друкарня», ПП ОСОБА_4 в загальному розмірі 161029 грн.

Підставою для таких висновків слугував аналіз рахунку 631 «розрахунки з постачальниками» станом на 01.01.2010 та станом на 31.12.2013.

При цьому, перевіркою не встановлено ні дати початку перебігу строку позовної давності, ні дати спливу такого строку.

Більше того, перевіркою не враховано вимоги п.2 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України, в силу вимог якого, перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. За правилами ж частини 2 цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування відповідних обставин.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.06.2007 за заявою Відкритого акціонерного товариства «Сарненський маслоробний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гринвич-Юг» порушено провадження у справі №8/44 про банкрутство ТОРВ ВТП «Агропереробка» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Ухвалою від 13.09.2007 введено процедуру розпорядження майном боржника ТОВ ВТП «Агропереробка», а ухвалою від 13.11.2008 введено процедуру санації боржника. В подальшому процедура санації була скасована і ухвалою від 19.07.2011 затверджено звіт розпорядника майна про роботу, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ ВТП «Агропереробка» та затверджено мирову угоду, укладену між комітетом кредиторів та боржником і, відповідно припинено провадження у справі №8/44 про банкрутство (а.с.209-121 том 1).

Наведене свідчить на користь того, що перебіг позовної давності за усіма зобов'язаннями ТОВ ВТП «Агропереробка» зупинявся на весь період часу з 20.06.2007 по 19.07.2011.

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.4.1.11, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.16 ст.137 Податкового кодексу України є передчасними і голослівними.

Вирішуючи спір щодо податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2014 в частині донарахування позивачу суми грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на рівні 390829,00 грн. (основний платіж), суд виходить з того, що правова специфіка податкових повідомлень-рішень полягає у тому, що владний припис таких правових актів індивідуальної дії міститься безпосередньо в самому податковому повідомленні-рішенні, а мотиви його винесення, тобто обставини, яким керувався субєкт владних повноважень, у відповідному акті перевірки, на підставі якого і приймався такий правовий акт індивідуальної дії.

За таких обставин, перевірка законності податкового повідомлення-рішення з огляду на приписи частин третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України полягає, в тому числі, і у визначенні достатності тих обставин, які наведені у відповідному акті перевірки, для обґрунтованого (юридично та фактично вірного) висновку про наявність в діях особи порушення конкретно визначеного положення податкового законодавства.

Аналізуючи надані докази, суд не знаходить підстав для визнання правильними висновків відповідача про порушення позивачем пп.4.1.11, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.135.4.1 п.135.4, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.16 ст.137, п.138.2 ст.138, пп.153.1.4 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України. Відповідач не довів належними доказами наявність порушень, які слугували підставою для винесення спірного повідомлення-рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині. Відтак, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014 в частині збільшення ТОВ ВТП «Агропереробка» суми грошового зобовязання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» на 462808,00 грн., в тому числі 390829,00 грн. - за основним платежем та 71979,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 14.11.2014 в частині, неохопленій податковим компромісом, то судом встановлено, що донарахована ним сума основного грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість» на рівні 1884,00 грн. ґрунтується на висновках про те, що:

1) перевіркою встановлено, що в порушення п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України позивачем занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість за 2013 рік у сумі 888 грн., так як за результатами перевірки встановлено неповне оприбуткування готівки (виручки) в касі (Д301 К702) у загальній сумі 5325,36 грн. (в т.ч. ПДВ 888 грн.)(а.с.68 том 1, а.с.110 том 3);

2) перевіркою встановлено, що в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість в розрізі 2011 року: в червні на 93 грн., так як не проведений розрахунок коригування до податкової накладної за травень по ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРКОРН»; в серпні на 113 грн., так як не проведений розрахунок коригування до податкової накладної за червень 2011 по ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХНОПАК»; в серпні на 426 грн., так як по ТОВ «АБСОЛЮТ-ЕКС» включена сума ПДВ 1544,57 грн., яка підтверджена податковою накладною №4 від 04.08.11 в сумі ПДВ 1118,67 грн.; у вересні на 25 грн., так як не проведений розрахунок коригування до податкової накладної за червень по ТОВ «САВСЕРВІС- МОВА»; у вересні на 11 грн., так як не проведений розрахунок коригування до податкової накладної за червень по ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІКО-ВЕСТ»; в жовтні на 26 грн., так як не проведений розрахунок коригування до податкової накладної за вересень по ТОВ «АВТОЛЮКС- РВ»; в листопаді на 112 грн., так як не підтверджено податковою накладною на суму ПДВ 112,27 грн. по ТОВ «НОВА ПОШТА» (задекларовано ПДВ 677,73 гри., підтверджено ПДВ 565,46 грн.); в листопаді на 106 грн., так як не підтверджено податковою накладною на суму ПДВ 106,02 грн. по ТОВ «РІВНЕНСЬКА ПРОДУКТОВА КОМПАНІЯ» (задекларовано ПДВ 636,45 грн., підтверджено ПДВ 530,43 грн.), а всього на 912 грн. за 2011 рік. (а.с.72 том 1;)

3) перевіркою встановлено, що в порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість в розрізі 2011 року: по безтоварній операції з ТОВ «Авіо Плюс» з податкового кредиту виключено ПДВ у сумі 184 грн. по декларації за лютий; по безтоварній операції з ТОВ «Пріма-Пак» з податкового кредиту виключено ПДВ у сумі 1740 грн. по декларації за березень 2011; по безтоварній операції з ТОВ «КС-Мегатрейд» з податкового кредиту виключено ПДВ у сумі 177 грн. по декларації за вересень, а всього на 2101 грн. за 2011 рік. (а.с.74 том 1).

При цьому, що стосується останніх двох висновків, то в підсумку такі порушення зумовили висновок про заниження податку на додану вартість у 2011 році на 3013 грн. (02.11р. - 184 грн., 03.11р. - 1740 грн., 06.11р. - 93 грн., 10.11р. - 778 грн., 11.11р. - 218 грн.) (а.с.76).

Як свідчить розрахунок суми штрафної санкції по акту перевірки з врахуванням розгляду заперечень платника та застосування процедури податкового компромісу податковий компроміс застосований по податкових зобовязаннях з податку на додану вартість, донарахованих ТОВ ВТП «Агропереробка» на підставі висновків акту перевірки про завищення податкового кредиту внаслідок віднесення до нього сум ПДВ, сплачених по безтоварним операціям з ТОВ «Авіо Плюс», ТОВ «Пріма Пак», ТОВ «КС Мегатрейд» та ТОВ «Компанія «Інтраст» за 2012 рік на 28329,00 грн., за 2013 рік на 4878,00 грн. (а.с.109-110 том

3).

При цьому залишилась неузгодженою сума донарахувань в загальному розмірі 1884,00 грн., яка складається з 888 грн., що нараховані за заниження податкових зобовязань за 2013 рік за рахунок неповного оприбуткування готівки (виручки) в касі та з 996 грн., що нараховані за завищення податкового кредиту за 2011 рік за рахунок непідтвердження сум податковими накладними та за рахунок формування ПДВ по безтоварним операціям з ТОВ «Авіо Плюс», ТОВ «Пріма Пак», ТОВ «КС Мегатрейд» та ТОВ «Компанія «Інтраст» (888+996=1884).

Що стосується суми податкових зобовязань в розмірі 888 грн., то як вже зазначалось судом, факт неповного оприбуткування виручки в касі відповідачем нічим не підтверджений, а ґрунтується виключно на співставленні бухгалтерських проводок, а тому і відповідні висновки з приводу ПДВ в такій сумі виручки, судом відхиляються, як безпідставні.

Що стосується суми податкового кредиту в розмірі 996 грн., то дані акту перевірки, як і дані розрахунку штрафних санкцій, не дають змоги однозначно встановити що увійшло, а що не увійшло в цю суму, позаяк загальна сума завищення податкового кредиту внаслідок непідтвердження податковими накладними (розрахунками) за 2011 рік складає 912 грн., а загальна сума завищення податкового кредиту внаслідок проведення ПДВ по безтоварним господарським операціям за 2011 рік складає 2101 грн., а разом 3013 грн., що втричі більше ніж сума нарахувань за спірним рішенням, без урахування суми податкового компромісу.

Наведена обставина, наряду з відсутністю будь-якого документального підтвердження допущених з боку позивача порушень вимог п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, свідчить на користь протиправності спірного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині. Відтак, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014 в частині збільшення ТОВ ВТП «Агропереробка» суми грошового зобовязання за платежем «податок на додану вартість» на 2355,00 грн., в тому числі 1884,00 грн. - за основним платежем та 471,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення № від 14.11.214, згідно якого до ТОВ ВТП «Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн. за порушення п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, то воно ґрунтується на висновках акту перевірки про те, що позивачем не забезпечено зберігання в книгах обліку розрахункових операцій трьох фіскальних звітних чеків, а саме в КОРО №/145-2 від 31.08.2011 не збережено фіскальний звітний чек №626 від 30.05.2012, в КОРО №/136-3 від 24.07.2012 не збережено фіскальні звітні чеки №0933 від 03.04.2013 та №0934 від 04.04.2013 (а.с.119 том 1).

Дійсно, пункт 9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, покладає на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, обовязок щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

За невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій, згідно пункту 4 статті 17 Закону, за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 х 17 = 340 грн.).

У відповідності до абзацу 2 частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 20.10.2015 у справі №2-а-1870/909/11 висловив свою правову позицію, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в КОРО.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена і колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, у постанові від 16.04.2013 у справі № 21-89а13.

Всупереч цьому, у податковому повідомленні-рішенні № від 14.11.214 фінансову санкцію застосовано у потрійному розмірі, тобто за кожен відсутній чек.

Крім цього, судом в судовому засіданні досліджено в оригіналі КОРО №/145-2 від 31.08.2011 та в КОРО №/136-3 від 24.07.2012 та встановлено, що фіскальні звітні чеки №626 від 30.05.2012 та №0933 від 03.04.2013 та №0934 від 04.04.2013 є в наявності та вклеєні на відповідних аркушах книги.

Наведена обставина, наряду з відсутністю будь-якого документального підтвердження допущених з боку позивача порушень вимог п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 свідчить на користь протиправності податкового повідомлення-рішення № від 14.11.214, що є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №, згідно якого до ТОВ ВТП «Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340,00 грн. за порушення п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 року, то воно ґрунтується на висновках акту перевірки про те, що при наявності дебіторської заборгованості з нерезидентом станом на 01.10.2012 в сумі 8588,00 доларів США та станом на 01.01.2013 в сумі 8528,00 доларів США ТОВ ВТП «Агропереробка» Декларації про валютні цінності доходи та майно, що належать резиденту України в ДПІ в Рівненському районі не подавало, заборгованість у розділі V «Інформаційні відомості» валютну виручку, яка на звітну дату не надійшла на валютний рахунок резидента, не відображало, чим порушило порядок декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України станом на 01.10.2012 та на 01.01.2013 (а.с.116 том 1).

При цьому в акті зафіксовано, що позивач в охопленому перевіркою періоді здійснював експортно-імпортні операції лише з одним контрагентом, а саме з фірмою «І.М. Fabrics de brinzeturi din Soroca S.A.» (Молдова), якій експортував наповнювачі фруктово-ягідні. Загальна сума експорту склала: 85671,00 доларів США/684 663,87 грн. І валютна виручка за експортовану продукцію від нерезидента надійшла саме на таку загальну суму. Станом на 31.12.2013 розрахунки з нерезидентом по експортному контракту завершено. Сальдо відсутнє. Порушення термінів розрахунків не встановлено.

Відповідно до ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993, валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» №319/94 від 18.06.1994, визначено, що декларування суб'єктами підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України, здійснюється щоквартально.

А в силу вимог абзацу другого пункту 2.7 розділу 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Національного банку України №49 від 08.02.2000, невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: за порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період; - за порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до абзацу 2 частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 04.11.2014 у справі №21-469а14 висловив свою правову позицію, що порушення статті 9 Декрету №15-93, є порушенням валютного законодавства, що підпадає під визначення порушень, за які застосовуються адміністративні-господарські санкції, передбачені статтею 238 Господарського кодексу України, і на них не поширюються штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначається податковим законодавством. Відповідно до статті 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Оспорюване рішення про нарахування штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства прийняте 14.11.2014, в той час як підставою для нарахування таких штрафних санкцій слугували факти порушення порядку декларування, які відбулися 01.10.2012 та 01.01.2013. Таким чином адміністративно-господарські санкції за спірним рішенням застосовані пізніше ніж через один рік з дня вчинення порушень, що не відповідає вимогам статті 250 Господарського кодексу України.

Наведена обставина, наряду з відсутністю будь-якого документального підтвердження допущених з боку позивача порушень вимог до ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.1993 свідчить на користь протиправності податкового повідомлення-рішення № від 14.11.214, що є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №, згідно якого до ТОВ ВТП «Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.2.6, 2.11, п.3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, в загальному розмірі 49156,99 грн., то слід зауважити, що загальна сума штрафних санкцій складається з:

1) 26628,80 грн. штрафної санкції, нарахованої у пятикратному розмірі неоприбуткованої у касі готівки, загальний розмір якої 5325,36 грн.;

2) 22530,19 грн. штрафної санкції, нарахованої у розмірі коштів, на які проведено готівкові розрахунки без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера), який би підтверджував сплату покупцем 26821,90 грн. (з урахуванням прийнятих заперечень на акт перевірки) за мінусом 4291,71 грн. (за період з 01.01.2011 по 30.09.2011- згідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України) (а.с.182-183 том 2).

Що стосується першої суми штрафної санкції, то вона нарахована відповідно до того, що у акті перевірки зафіксовані розбіжності при співставленні даних про дати та суми «Службової видачі» готівкових коштів через РРО (згідно фіскальних звітних чеків) з фактичним надходженням готівки згідно записів в касових книгах та прибуткових касових ордерах. За наведеного, констатовано, що в період часу з 06.04.2013 по 31.08.2013 позивачем в порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, допущено не повне оприбуткування готівки в касі підприємства на загальну суму 5325,36 грн. (а.с.121-123 том 1).

На підтвердження факту існування зазначених розбіжностей, відповідачем не надано жодних документів, як і позивачем на їх спростування.

Що стосується другої суми штрафної санкції, то вона нарахована на підставі аналізу авансових звітів про використання коштів, поданих працівниками позивача до бухгалтерії, за рахунок висновків про те, що додані до таких авансових звітів документи не вважаються документами, які належним чином підтверджують оплату. За наведеного, констатовано, що в період часу з 03.10.2011 по 26.09.2013 позивачем в порушення п.2.11 та п.3.3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, проведено готівкові розрахунки без подання платіжного документа на загальну суму 26821,90 грн. (а.с.124-137 том 1, а.с.36-39 том 3).

На підтвердження факту існування вказаних порушень відповідачем до матеріалів справи долучено Перелік документів недопредставлених до перевірки (а.с.47 том 3).

На спростування цього факту позивачем до матеріалів справи долучено пакет копій Звітів про використання коштів виданих на відрядження або під звіт з тими документами, якими працівники відзвітувались про такі кошти, і які слугували підставою для спірних висновків (а.с.103-139 том 2, а.с.57-81том 3). Оригінали таких документів досліджені судом. Також позивачем долучені копії документів, які підтверджують звязок використання таких коштів з господарською діяльністю підприємства (зокрема в частині закупівлі товарів для торгової точки ТОВ ВТП «Агрпереробка» (а.с.96-106 том 3).

Загалом актом перевірки зафіксовано 83 факти проведення готівкових розрахунків без підтвердних документів за 2011-2013 роки на суму 40960,25 грн., з них: 16 фактів - за 2011 рік, 24 факти - за 2012 рік і 43 факти за 2014 рік (а.с.124-137 том 1).

Під час розгляду заперечень на акт перевірки позивачем спростовано 4 таких факти за 2011 рік, 5 фактів за 2012 рік, і 10 фактів за 2013 рік (а.с.35-37 том 3). Внаслідок прийняття відповідачем такого спростування, а також залишення без нарахувань 9 фактів (в тому числі і по 3 спростованих позивачем) згідно п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, сума проведення готівкових розрахунків без підтвердних документів за 2011-2013 роки зменшена до 26821,90 грн.

В ході судового розгляду позивачем подано підтвердні документи на спростування 4 фактів - за 2011 рік, 9 фактів за 2012 рік та 16 фактів - за 2013 рік, а всього на загальну суму 9510,11 грн.

Частина вказаних документів (накладні з фіскальними чеками) підтверджує використання працівниками власних грошових коштів для оплати товару, необхідного позивачу для здійснення торговельної діяльності в магазині, що розташований за місцем знаходження позивача.

Інша частина вказаних документів підтверджує факт звітування працівниками про здійсненні готівкові розрахунки нефіскальними чеками (проїзд в транспорті), квитанціями платежу за проживання в готелях, полісами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та квитанціями за транспортно-експедиційні послуги.

Відповідач вказані документи вважає неналежними з огляду на те, що вони не відповідають вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №614 від 01.12.2000, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за №105/5296 (що був чинним на час існування відповідних правовідносин).

В силу вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

За правилами п.2.11 вказаного Положення, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

А відповідно до п.3.1 цього Положення, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Фінансові санкції, застосовані до ТОВ ВТП «Агропереробка» за порушення п.2.6, 2.11, п.3.1. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, на підставі та у розмірі, що визначені ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436 від 12.06.1995 року.

Абзац шостий частини першої цієї статті Указу встановлює відповідальність за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Поміж того, що вказана норма встановлює вид і міру відповідальності, що застосовується, до осіб, які прийняли готівкові кошти в оплату за товари, роботи, послуги і не видали платіжного документа на підтвердження сплати покупцем готівки, вона не встановлює виключного переліку платіжних документів, а навпаки допускає складання будь-якого письмового документа на підтвердження проведення готівкового розрахунку.

Доводи сторони відповідача про те, що такими документами є виключно ті, які відповідають вимогам Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №614 від 01.12.2000, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за №105/5296 (що був чинним на час існування відповідних правовідносин), суд відхиляє, позаяк зазначеним наказом було затверджено нормативно-правові акти до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а вимоги про оформлення касових операцій, що проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлені п.3.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, про порушення якої позивачу не заявлялося.

З огляду на це сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), застосована по позивача податковим повідомленням-рішенням № від 14.11.2014, є необґрунтованою і невірно розрахованою.

У відповідності до абзацу 2 частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 04.11.2014 у справі №21-466а14 висловив свою правову позицію, що за своєю суттю передбачена статтею 1 Указу № 436/95 фінансова санкція є адміністративно-господарською санкцією, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України, а отже і встановлений статтею 250 Господарського кодексу України строк застосовується при її реалізації.

Аналогічна правова позиція щодо застосування до відповідних відносин статті 250 Господарського кодексу України висловлена у постановах Верховного Суду України від 13.02.2007 №21-713во06, від 15.09.2009 №21-558во09 та від 27.05.2014 №21-126а14.

Під час перевірки, результати якої оспорюються, податковий орган встановив порушення, за яке передбачена відповідальність згідно з абзацом третім частини першої статті 1 Указу Президента №436/95, а саме не дотримання позивачем порядку оприбуткування готівки вчинене в період часу з 06.04.2013 по 31.08.2013. А також порушення, за яке передбачена відповідальність згідно з абзацом шостим частини першої статті 1 Указу Президента №436/95, а саме проведення позивачем готівкових розрахунків без подання платіжного документа що в період часу з 03.10.2011 по 26.09.2013.

Оспорюване ж податкове повідомлення-рішення прийняте 14.11.2014.

Таким чином адміністративно-господарські санкції за спірним рішенням застосовані пізніше ніж через один рік з дня вчинення порушень, що не відповідає вимогам статті 250 Господарського кодексу України.

Наведена обставина, наряду з хибністю розрахунків і частково документального спростування висновків відповідача позивачем, свідчить на користь протиправності податкового повідомлення-рішення № від 14.11.214, що є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №002091700, згідно якого ТОВ ВТП «Агропереробка» збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 48015,14 грн., в тому числі 4506,05 грн. - за основним платежем та 43509,09 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями за порушення підпункту 164.2.11 пункту 164.2 статті 164, пункту 164.5 статті 164 пункту 176.2 б) статті 176 Податкового Кодексу України, пункту 3.2, пункт 3.3, пункт 3.4, пункт 3.5, пункт 3.6, пункт 3.7 статті 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України №451 від 29.09.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2003 за №960/8281 та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України №1020 від 24.12.2010, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за №46/18784, то слід зауважити наступне.

Сума основного платежу на рівні 4506,05 грн., визначена на основі тих самих обставин, які лягли в основу податкового повідомлення-рішення № від 14.11.214, позаяк висновки акту перевірки про те, що працівники ТОВ ВТП «Агропереробка» неналежним чином відзвітувалися на загальну суму 40960,25 грн., зумовили й відповідні висновки про те, що виплачені позивачем для вказаних працівників кошти є додатковим матеріальним благом, які вони отримали, і з суми якого не утримано податку з доходів фізичних осіб 8192,05 грн. (а.с.105-106 том 1). Під час розгляду заперечень на акт перевірки, сума, на яку працівники ТОВ ВТП «Агропереробка» неналежним чином відзвітувалися зменшена до 26821,90 грн., в результаті чого змінені і висновки про суму не утриманого податку з доходів фізичних осіб, а саме її розмір визначений на рівні 5364,38 грн., в тому числі за 2011 рік - 1283,17 грн., за 2012 - 1016,08 грн., за 2013 рік - 3065,13 грн. (а.с.38-39 том 3). Враховуючи вимоги п. 102.1 ст. 102 Податкового Кодексу України, податковим органом період травень-червень 2011 року (сума 858,33 грн.) виключено з розрахунку, відповідно до чого сума основного платежу, що донарахована позивачу за спірним рішеннями склала 4506,05,00 грн.

Вказана сума розраховувалась за правилами п.164.5 ст.164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування. У такому самому порядку визначаються об'єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

В той же час, під час судового розгляду, відповідачем визнано той факт, що коефіцієнт був застосований некоректно, внаслідок чого допущено арифметичні помилки при визначені як суми основного платежу ПДФО, донарахованого спірним податковим повідомленням-рішенням, так і суми штрафних санкцій. (а.с.121 том 3).

Крім того, як вже зазначалось вище, в ході судового розгляду позивачем доведено наявність підтвердних документів на спростування висновків відповідача про неналежне звітування працівниками по виданих їм під звіт готівкових коштів, а саме на загальну суму 9510,11 грн.

Оскільки ж до базису розрахунку для визначення розміру податку з доходів фізичних осіб взято 26821,90 грн., тобто суму без урахування таких належно відзвітованих сум, то вказаний розрахунок є частково необґрунтованим.

Що стосується суми штрафних санкцій - 43509,09 грн., то така складається з:

1) 510,00 грн. за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку (а.с.181 том 2);

2) 39619,55 грн. за не своєчасне перерахування ПДФО. При цьому за висновками акту за 2011 рік не своєчасно перераховано 23347,63 грн., а за 2013 рік - 52826,06 грн. Разом з тим, по 2011 року минув строк давності, а тому фінансова санкція не нараховувалась. Згідно розрахунку, штрафна санкція застосована на рівні 75% від суми за 2013 рік - 52826,06 грн. (а.с.180 том 2);

3) 3379,54 грн. як 75% від суми основного платежу з ПДФО, донарахованої позивачу за рахунок висновків про заниження ПДФО при перевірці коштів отриманих під звіт (надміру витрачені на відрядження або під звіт та не повернуті у встановлені законодавством строки) (а.с.180-181 том 2).

Що стосується останньої суми, то як зазначалося вище, під час судового розгляду, відповідачем визнано той факт, що під час визначення бази оподаткування ПДФО, ним був невірно застосований коефіцієнт (у формулі, що визначена п.164.5 ст.164 Податкового кодексу України), внаслідок чого допущено арифметичні помилки і при визначені суми основного платежу ПДФО, донарахованого спірним податковим повідомленням-рішенням, і при визначені суми штрафних санкцій. При цьому, сума штрафних санкцій змінена в бік їх збільшення (а.с.121 том 3).

Останні дві санкції нараховані на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

За правилами пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

З розрахунку штрафних санкцій до оспорюваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що штрафні санкції застосовані у розмірі 25%, 50% та 75 % від сум несплаченого податку з доходів фізичних осіб у встановлений законом строк, за яким у позивача станом на день нарахування штрафних санкцій відсутня заборгованість, та у розмірі 75 % від податку з доходів фізичних осіб, за яким у позивача станом на день нарахування штрафних санкцій обліковується заборгованість та за якою визначено позивачу податкові зобов'язання.

Слід зауважити, що Податковий кодекс України чітко визначає момент узгодження грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб та строки перерахування податку до бюджету. У разі несплати сум узгоджених грошових зобов'язань у строки, встановленні податковим законодавством, вони набувають статусу податкового боргу і платник податків несе відповідальність у вигляді штрафу за порушення строків перерахування податку.

Відповідальність платників податків за податкові правопорушення регламентується главою 11 Податкового кодексу України, яка серед іншого, передбачає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків (ст.126) та за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати (ст.127).

Відповідно до ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказане правопорушення полягає у виконанні платником податків обов'язку щодо сплати узгодженої суми грошового зобов'язання після закінчення встановлених Податковим кодексом України строків їх сплати, тобто таке порушення може мати місце, якщо контролюючий орган встановить, що платник податків сплатив узгоджене грошове зобов'язання, але несвоєчасно.

Всупереч цьому, штрафна санкція на рівні 39619,55 грн. нарахована за несвоєчасне перерахування ПДФО розрахована, як 75% від суми несвоєчасного перерахування ПДФО за 2013 рік 52826,06 грн.

Відповідальність за правопорушення, передбачене ст.127 Податкового кодексу України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто коли взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом).

Також слід зауважити, що відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

З огляду на наведене, обставини щодо повторності вчинення позивачем протягом вказаного строку зазначених дій пов'язуються з наявністю відповідних податкових повідомлень-рішень про нарахування в минулому (але не пізніше 1095 днів) штрафу саме за не виконання платником податків (податковим агентом) своїх обов'язків по нарахуванню, утриманню та сплаті ПДФО.

Разом з тим, жодних таких податкових повідомлень-рішень відповідачем не предявлено і про їх існування не заявлено. Натомість вказані порушення податкового законодавства були виявлені однією перевіркою, а відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення визначено розмір штрафу на підставі ст.127 Податкового кодексу України, який нараховано з ознаками повторності та як за такі, що здійснені втретє.

Оскільки в діях позивача не вбачається повторності, то таке нарахування є протиправним.

Усі наведені обставини, наряду з хибністю розрахунків і частково документального спростування висновків відповідача позивачем, свідчить на користь протиправності податкового повідомлення-рішення №002091700 від 14.11.214, що є підставою для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Окремо суд зауважує про відсутність у нього правових підстав для залишення податкового повідомлення-рішення №002091700 від 14.11.214 без змін у певній частині, позаяк кількість і характер допущених при його винесенні помилок при розрахунках, наряду з документальним спростуванням частини висновків, які слугували підставою для його винесення, не дозволяє суду самостійно визначити правомірно нараховану позивачу суму, а здійснювати новий, вірний розрахунок податкових зобовязань з ПДФО та штрафних санкцій, суд права немає, позаяк це прерогатива податкового органу.

Згідно з положеннями частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано відповідних доказів, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області №, №, №, №, №, №002091700 від 14.11.2014 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014 в частині збільшення ТОВ ВТП «Агропереробка» суми грошового зобовязання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" на 462808,00 грн., в тому числі 390829,00 грн. - за основним платежем та 71979,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014 в частині збільшення ТОВ ВТП «Агропереробка» суми грошового зобовязання за платежем "податок на додану вартість" на 2355,00 грн., в тому числі 1884,00 грн. - за основним платежем та 471,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014, згідно якого до ТОВ «ВТП Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 49156,99 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014, згідно якого до ТОВ «ВТП Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області № від 14.11.2014, згідно якого до ТОВ «ВТП Агропереробка» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340,00 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області №002091700 від 14.11.2014, згідно якого ТОВ «ВТП Агропереробка» збільшено суму грошового зобовязання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 48015,14 грн., в тому числі 4506,05 грн. - за основним платежем та 43509,09 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В решті позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - торговельне підприємство "Агропереробка" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Друзенко Н.В.