Справа № 750/9646/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/9646/17
Провадження № 2-а/750/1270/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мітасової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

09 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської міської ради № 19/VII-18 від 21 квітня 2017 року в частині відмови у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Єськова, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов'язати Чернігівську міську раду на найближчому пленарному засіданні повторно розглянути його заяву щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Єськова у відповідності та в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Обґрунтовано позов тим, що рішенням Чернігівської міської ради № 19/VII-18 від 21 квітня 2017 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вулиці Єськова, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказану відмову позивач вважає незаконною, оскільки така відмова є не мотивована, як це передбачено Земельним кодексом України.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Чернігівської міської ради у судовому засіданні просила відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки оскаржуване рішення є мотивованим та відповідає вимогам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,1000 га (а/с 3).

Листом від 16.02.2017 № 1504, який підписано в.о. начальника Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, позивачу повідомлено, що його заява з відповідними додатками направлена до Управління архітектури та містобудування для надання висновку щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, площею 0,01 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а/с 21).

Згідно листа Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 24.02.2017 № 01-18/357 стосовно можливості винесення на розгляд сесії Чернігівської міської ради питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га в районі вул. Курсанта Єськова для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повідомлено, що зазначена земельна ділянка розташована в північній частині міста. Згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова ця ділянка відповідає зоні ГД-2-р «Другорядна громадсько-ділова зона з обмеженнями поверховості по умовах зон регулювання забудови», якою не передбачено використання земель за вказаним вище цільовим призначенням. Щодо плану дії обмежень за умовами охорони культурної спадщини належить до першої охоронної археологічної зони (потребує погодження з органом охорони культурної спадщини). Відповідно до плану дії обмежень за екологічними умовами входить до санітарно-захисної зони промислових та комунально-складських підприємств, сільгоспвиробництв та межує з прибережною захисною смугою річки Стрижень. Згідно з планом червоних ліній вулиць міста, як складової частини Генерального плану, територія, що пропонується до відведення, повністю знаходиться в межах червоних ліній запроектованої вулиці (продовження вулиці Курсанта Єськова). По західній території яка пропонується до відведення, знаходиться автокооператив з кількістю гаражів (крім багатоповерхових механізованих (автоматизованих) та відкритих автостоянок понад 300. Відповідно до державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань від житлових і громадських будинків до автостоянок легкових автомобілів та наземних, підземних і наземно-підземних гаражів з кількістю понад 300 повинна бути не менше 50 м від фасаду або торця будинку з вікнами та не менше 35 м від торця будинку без вікон, що не витримується в цьому випадку. Крім цього, запроектована до відведення земельна ділянка має дуже витягнуту форму. На такій території відсутня технічна можливість розміщення житлового будинку, а отже і використання території за запропонованим цільовим призначенням. А тому, управління архітектури та містобудування міської ради заперечує стосовно винесення на розгляд сесії Чернігівської міської ради питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га в районі вул. Курсанта Єськова для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а/с 22).

21 квітня 2017 року рішенням Чернігівської міської ради № 19/VII-18 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та городництва» ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. Курсанта Єськова, орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв'язку з негативним висновком управління архітектури та містобудування міської ради від 24 лютого 2017 року № 01-18/357 (а/с 6).

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Конституції України та ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Згідно ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина 3 статті 123 Земельного кодексу України визначає, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

А тому, у разі звернення особи із заявою в порядку ст. 118 Земельного кодексу України до міської ради про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту земельної документації, заява має бути розглянута міською радою виключно на пленарному засіданні та, за результатами розгляду заяви, має бути прийнято відповідне рішення. При цьому, рішення про відмову у задоволенні клопотання згідно наданими громадянами документами повинно бути мотивоване, із зазначенням підстав для такої відмови.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, відповідно до частин першої, третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем розглянуто заяву позивача у спосіб та у порядку, що передбачені чинним законодавством України та прийнято мотивоване рішення компетентним органом, а тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158-163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: