Справа № 815/4888/17
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/4888/17

Справа № 815/4888/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісса-С» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу, зобов’язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Лісса-С» (далі – Позивач, або ТОВ «Лісса-С») з позовом (а.с.4-6) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі – Відповідач, або ГУ ДФС в Одеській області) в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог остаточно просить: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Форма «Ю» №3193-17 від 15.06.2017 року ГУ ДФС в Одеській області; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Одеській області від 08.08.2017 року про опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ТОВ «Лісса-С», у податкову заставу; зобов’язати ГУ ДФС в Одеській області відновити показники податку на додану вартість в картці особового рахунку ТОВ «Лісса-С» (а.с. 14-17).

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

05.07.2017 року на адресу ТОВ «Лісса-С» надійшла податкова вимога ГУ ДФС в Одеській області №3193 від 15.06.2017 року згідно якої, станом на 14.06.2017 року, сума податкового боргу ТОВ «Лісса-С» з податку на додану вартість (далі – ПДВ) становила 25391911,83 грн.

В судовому засіданні 24.11.2017 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, вказаних у позовній заяві. Одночасно з цим представник Позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, вказаних у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 58-61).

Також постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року по справі №815/7080/15 було частково задоволено адміністративний позов ТОВ «Лісса-С», стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лісса-С» відшкодування ПДВ в сумі 44789276,00 гривень.

Станом на 02.06.2017 року в інтегрованій картці платника податку ТОВ «Лісса-С» рахувалась переплата у розмірі 19397406,00 гривень. За наслідками здійсненої Державною казначейською службою України виплати Позивачу сум ПДВ у загальному розмірі 44789276,00 грн. згідно платіжного доручення №32.24 (№158708750) від 02.06.2017 року на розрахунковий рахунок підприємства, в інтегрованій картці платника виник податковий борг, який склав 25391870,00 гривень. У зв’язку з відповідними обставинами ГУ ДФС в Одеській області 15.06.2017 року було виписано податкову вимогу №3193-17.

В письмових запереченнях Відповідач також зазначив, що ТОВ «Лісса-С» за поданою податковою звітністю з ПДВ за періоди, починаючи з березня 2015 року по теперішній час не відображало та не заявляло суму сформованого від’ємного значення ПДВ у розмірі 44789276,00 гривень до бюджетного відшкодування. Будь-яких заходів щодо належного відображення відповідної суми у податкових деклараціях з ПДВ Позивачем не вживалось. В зв’язку з викладеним представник Відповідача вважає оскаржувані податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу законними, обґрунтованими і не підлягаючими скасуванню.

З’ясувавши у представників сторін відсутність у них додаткових клопотань, відсутність необхідності витребувати письмові докази, заслухати свідка чи експерта, за результатами розгляду клопотання представника Позивача про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначене клопотання судом було задоволено та ухвалено рішення про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 15.06.2017 року ГУ ДФС в Одеській області прийняло податкову вимогу №3193-17 згідно якої, станом на 14.06.2017 року, податковий борг ТОВ «Лісса-С» з ПДВ складає 25391911,83 грн. (а.с.18).

08.09.2017 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про опис у податкову заставу майна ТОВ «Лісса-С», що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «Лісса-С» (а.с.19).

Не погодившись зі вказаними рішеннями ГУ ДФС України в Одеській області, Позивач звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Надаючи оцінку правомірності прийняття Відповідачем податкової вимоги №3193-17 від 15.06.2017 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Лісса-С» 19.08.2017 року була подана до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області податкова декларація з ПДВ за липень 2015 року у рядку 24 якої ТОВ «Лісса-С» було визначено суму від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 44789276,00 гривень (а.с. 62-63).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 року по справі № 815/7080/15, яка набрала законної сили (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 55988986), було частково задоволено адміністративний позов ТОВ «Лісса-С» до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС України в Одеській області. Вказаною постановою, зокрема, було стягнено з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лісса-С» відшкодування податку на додану вартість в сумі 44789276,00 грн.

Як вбачається з податкової декларації з ПДВ, поданої ТОВ «Лісса-С» за лютий 2017 року, Позивачем у рядку 20.2.1. була заявлена до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку сума в розмірі 19397616,00 грн.. Також у рядку 21 цієї декларації Позивачем була вказана сума від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 44852780,00 грн. (а.с.64).

Судом встановлено, що у рядку 21 податкової декларації з ПДВ за травень 2017 року ТОВ «Лісса-С» була відображена сума від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 44848280,00 грн. (а.с.66).

02.06.2017 року на виконання вищевказаної постанови Одеського окружного адміністративного суду Державною казначейською службою України було виплачено ТОВ «Лісса-С» бюджетне відшкодування з ПДВ у загальному розмірі 44789276,00 гривень згідно платіжного доручення №32.24ё що підтверджується відомостями ІКП ТОВ «Лісса-С» з ПДВ (а.с.71).

Згідно відомостей ІКП ТОВ «Лісса-С» після виплати вищевказаного бюджетного відшкодування, станом на 02.06.2017 року, у ТОВ «Лісса-С» утворився податковий борг з ПДВ в розмірі 25391869,90 грн., який і було відображено в оскаржуваній податковій вимозі №3193 від 15.06.2017 року (а.с.71).

Дослідивши податкові декларації Позивача з ПДВ за лютий і травень 2017 року суд зазначає, що станом на 02.06.2017 року у Позивача було сформовано від’ємне значення з ПДВ в розмірі 44808675,00 грн. та заявлено до бюджетного відшкодування 19397616,00 грн..

Натомість, згідно відомостей ІКП ТОВ «Лісса-С» станом на 02.06.2017 року у Позивача обліковувалась тільки переплата в розмірі 19397406,10 грн. (яка є сумою, заявленою до бюджетного відшкодування), від’ємне значення з ПДВ у інтегрованої картки платника податків дорівнювало 0,00 гривень.

В зв’язку з тим, що за даними ІКП у Позивача, станом на 02.06.2017 року, було відсутнє від’ємне значення з ПДВ в момент перерахування Державною казначейською службою на його користь бюджетного відшкодування в розмірі 44789276,00 гривень за рішенням суду по справі №815/7080/15, у ІКП виник податковий борг в розмірі 25391869,90 гривень (19397406,10 гривень переплати з ПДВ - 44789276,00 виплаченого бюджетного відшкодування).

Таким чином, судом встановлено, що наявність в ІКП, станом на 02.06.2017 року, податкового боргу пов’язана виключно із відсутністю в ІКП відомостей про від’ємне значення з ПДВ в розмірі 44808675,00 гривень, які були відображені Позивачем у податковій звітності.

В подальшому, 16.03.2017 року ТОВ «Лісса-С» звернулось із скаргою до ДФС України. 18.05.2017 року ТОВ «Лісса-С» отримало відповідь ДФС України про залишення скарги без розгляду в зв’язку із судовим оскарженням.

За вказаним адміністративним позовом, ухвалою суду від 04.04.2017 року було відкрито провадження по справі №815/1724/17. Ухвалою суду від 29.09.2017 року зазначений адміністративний позов залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Відповідно до 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1. ст.14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов’язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.14.1.39. п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктами 57.1, 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 ПК України при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 3 Глави 6 Розділу ІІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року після рознесення до інтегрованої картки платника (ІКП) інформації про суму відшкодування ПДВ на рахунок платника або зменшення такої суми за уточненим розрахунком, поданим до раніше поданої звітності, в ІКП платника зменшується залишок бюджетного відшкодування за відповідний звітний (податковий) період, а у разі його недостатності відбувається зменшення позитивного сальдо розрахунків платника з бюджетом в календарній черговості його виникнення, при відсутності позитивного сальдо виникає податковий борг.

З аналізу вищевказаних положень нормативних актів можливо зробити висновок, що податковий борг з ПДВ може утворитись виключно у випадку наявності у платника ПДВ негативного сальдо розрахунків з бюджетом.

Враховуючи, що станом на 02.06.2017 року ТОВ «Лісса-С» було сформовано переплату з ПДВ в розмірі 19397616,00 грн. та сформовано від’ємне значення з ПДВ в розмірі 44808675,00 грн., виплата Позивачу бюджетного відшкодування з Державного бюджету України в розмірі 44789276,00 грн. арифметично не могла призвести до виникнення у Позивача негативного сальдо розрахунків з бюджетом і як наслідок – податкового боргу.

Враховуючи встановлення судом обставин, що свідчать про відсутність у Позивача, станом на 15.06.2017 року, податкового боргу з ПДВ, суд дійшов висновку, що податкова вимога ГУ ДФС в Одеській області №3193 від 15.06.2017 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Відносно правомірності прийняття 08.09.2017 року ГУ ДФС в Одеській області рішення про опис у податкову заставу майна ТОВ «Лісса-С», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно до п.п.89.1.1., 89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов’язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, обов’язковою умовою для застосування податкової застави є наявність у платника податків податкового боргу. Враховуючи, що судом встановлено відсутність у Позивача податкового боргу з ПДВ, станом на 15.06.2017 року, наслідком чого визнано протиправною та такою, що підлягає скасуванню податкова вимога №3193 від 15.06.2017 року, суд доходить висновку щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС в Одеській області від 08.08.2017 року про опис у податкову заставу майна ТОВ «Лісса-С».

Відносно позовних вимог про зобов’язання ГУ ДФС в Одеській області відновити показники ПДВ в картці особового рахунку ТОВ «Лісса-С» суд зазначає наступне.

Відповідно до п.74.1 ст.74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Відповідно до пунктів 1 та 3 Розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року (далі – Порядок) інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідно до п.1 Глави 1 Розділу ІІ Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

З аналізу викладених положень ПК України та Порядку вбачається, що облік інформації в ІКП відноситься до виключної компетенції органів ДФС.

Суд зазначає, що дискреційні повноваження – це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в частині зобов'язання ГУ ДФС в Одеській області відновити показники ПДВ в картці особового рахунку ТОВ «Лісса-С», оскільки при вчиненні дій, спрямованих на формування показників в ІКП ГУ ДФС в Одеській області, як орган державної влади, наділений певними дискреційними повноваженнями, а суд у свою чергу не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Відповідач не довів правомірності та обґрунтованості спірної податкової вимоги №3193-17 від 15.06.2017 року та рішення від 08.08.2017 року про опис у податкову заставу майна ТОВ «Лісса-С» у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «Лісса-С» підлягають задоволенню шляхом визнання зазначених податкової вимоги №3193-17 від 15.06.2017 року та рішення від 08.08.2017 року протиправними та скасування.

Ухвалою суду від 30.10.2017 року клопотання Позивача про відстрочення сплати судового збору було задоволено та було відстрочено Позивачу сплату судового збору за подання даного адміністративного позову до ухвалення рішення по справі.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600,00 гривень.

Позовна вимога майнового характеру повинна бути оплачена судовим збором в розмірі 1,5% від заявлених позовних вимог, що складає 380878,68 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання до суду адміністративного позову із однією вимогою майнового характеру та двома вимогами немайнового характеру складає 384078,68 грн. ( 380878,68 грн. за позовну вимогу майнового характеру + 1600 грн. за позовну вимогу немайнового характеру + 1600 грн. за позовну вимогу немайнового характеру).

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісса-С» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу, зобов’язання вчинити певні дії – задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №3193-17 від 15.06.2017 року, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «Лісса-С» визначено суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 25391911,83 гривень.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 08.08.2017 року про опис у податкову заставу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісса-С».

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.