Справа № 2270/888/11
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/888/11 Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Голоти Л. О., Совгири Д. І.

при секретарі: Чернишук О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

відповідача - ОСОБА_3 представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кам'янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації за невикористану відпустку , -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.02.2011 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, а позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду, на підставі ст. 100 КАС України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду І інстанції як прийняту із порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає невірними висновки суду щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом, який як вказано в ухвалі суду позивачу належить обчислювати з дня звільнення, тобто 14.11.2008 року. Так, предметом позову є стягнення компенсації за невикористану відпустку, яка передбачена ст. 83 Кодексу законів про працю України, а тому відповідно до ст. 233 цього Кодексу спори щодо оплати праці не обмежуються будь-яким строком.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду від 25.02.2011 року підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення та залишаючи позовну заяву без розгляду, суд І інстанції дійшов висновку що позивач при звільненні знав, що ним не були використані щорічні чергові відпустки за 2006, 2007, 2008 роки, а тому строк його звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав необхідно обчислювати з моменту звільнення, а саме з 14.11.2008 року. Натомість позивач звернувся з даним позовом до суду з 13.08.2010 року. Окрім того, суд І інстанції не визнав поважними причини наведені позивачем, що вплинули на пропуск строку звернення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду І інстанції, оскільки вони суперечать вимогам законодавства.

Так спір що виник між сторонами являється публічно - правовим та стосується відносин проходження публічної служби позивачем.

Предметом позову визначено стягнення компенсації за невикористані відпустки, втрату частини доходу з урахуванням індексу інфляції, середній заробіток за час затримки виплати, а також моральну шкоду.

Згідно довідки Кам'янець-Подільського РВ УМВС України у Хмельницькій області № 239 від 06.07.2010 року ОСОБА_4 в період проходження служби в Кам'янець-Подільському РВ УМВС України в Хмельницькій області не використав чергові відпустки за 2006, 2007, 2008 роки.

Регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до Закону України Про державну службу, якщо інше не передбачено Законами України Про міліцію, Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ тощо.

За загальним правилом, під час вирішення справ досліджуваної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Виплата такої компенсації передбачена ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до п. 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, у розмірах, передбачених законодавством, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. А відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці»додаткова заробітна плата це винагорода, за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона передбачає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством та премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань та функцій. Тобто компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є компенсаційною виплатою, передбаченою законодавством, а отже, елементом додаткової заробітної плати.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КАС України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 КАС України, в редакції що діяла на час звернення позивача з даним позовом, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

З огляду на те, що нормами матеріального права визначено про неможливість обмеження будь-яким строком право особи звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, висновки суду І інстанції про необхідність застосування строків встановлених ст. 99 КАС України є помилковими.

Отже, право позивача на звернення з даним позовом не може бути обмежено строками.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вирішив скасувати її та постановити нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення питання щодо дотримання позивачем строків звернення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кам'янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними, стягнення компенсації за невикористану відпустку, - скасувати.

Адміністративну справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 211 КАС України, ухвала суду оскарженню не підлягає

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 серпня 2011 року.

Головуючий < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_5

< Список > ОСОБА_6

< Список >

< Список >