Справа № 826/10546/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України треті особи: Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта Іван Миколайович про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (далі також - відповідач або Центр), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо повторного внесення відомостей стосовно позивача щодо бази даних Державної прикордонної служби України стосовно осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України;

- визнати протиправною бездіяльність Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо вилучення інформації про позивача із бази даних Державної прикордонної служби України стосовно осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України;

- зобов'язати Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України виключити відомості стосовно позивача із бази даних Державної прикордонної служби України стосовно осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Судом першої інстанції, в порядку ст. 53 КАС України, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі також - третя особа 1 або ПАТ "Альфа-Банк") та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюту Івана Миколайовича (далі також - третя особа 2 або державний виконавець).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ПАТ "Альфа-Банк"подало апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження №47980860 стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПАТ "Альфа-Банк" боргів, що загалом складає 370 999 928,68 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016 було частково задоволено подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.03.2014 у справі № 661/1456/13-ц, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 у справі № 2-5388/2011, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 31.10.2013 у справі № 2117/5981/12.

На виконання зазначеної ухвали суду, 25.10.2016 відносно ОСОБА_2 до бази даних Державної прикордонної служби України стосовно осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України було внесено відповідну інформацію.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 29.12.2016 ЗВП № 47980860 було скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду з України ОСОБА_2 у зв'язку з належним виконанням ним зобов'язань щодо сплати періодичних платежів в межах зведеного виконавчого провадження № 47980860, яке встановлено ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016.

На виконання вказаної постанови державного виконавця від 29.12.2016, відповідачем було вилучено інформацію про ОСОБА_2 з бази даних Державної прикордонної служби України стосовно осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 23.02.2017 у справі № 661/102/17 визнано незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. по скасуванню тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 29.12.2016 ЗВП № 47980860 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

На виконання зазначеної ухвали, на підставі звернення третьої особи 1, відповідачем було поновлено інформацію відносно ОСОБА_2 в базі даних Державної прикордонної служби України стосовно осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України (далі також - База даних)

Позивач звертався до відповідача з проханням вилучити відповідну інформацію відносно нього з Бази даних, з огляду на відсутність правових підстав для її повторного внесення, проте отримав відмову оформлену листом від 10.08.2017 № 64/В-11169.

Вважаючи протиправними зазначені дії та бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що у спірних правовідносинах ухвала Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 757/23037/16-ц, якою відносно позивача встановлювалось обмеження у праві виїзду за межі України, вичерпала свою дію в момент скасування такого обмеження постановою державного виконавця від 29.12.2016 та виключення з Бази даних інформації щодо позивача; визнання протиправним рішення державного виконавця щодо скасування встановленого судом обмеження, та його скасування - юридичних наслідків у вигляді повторного внесення позивача до Бази даних ДПСУ за собою не тягне та у відповідача були відсутні підстави для цього.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 наведеного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 07 лютого 2014 року №288/5/102 затверджено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, який розроблений з метою узгодження дій при застосуванні щодо осіб заходів тимчасового обмеження в'їзду в Україну або права виїзду з України з використанням бази даних Державної прикордонної служби України про осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ наведеного Порядку інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України. У разі надходження до органу державної виконавчої служби рішення суду про скасування обмеження особи у праві виїзду за межі України державний виконавець не пізніше наступного дня пересилає зазначене рішення до ГЦОСІ.

Згідно п.4 розділу ІІІ цього Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, знімається з контролю ГЦОСІ в разі винесення постанови про:

- повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»;

- закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 6, 8 - 9, 11 - 14 частини першої статті 49 Закону;

- скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Як вже було зазначено, підставою внесення до Бази даних інформації щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань за судовими рішенням слугувала ухвала Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні вимоги до виконання судового рішення встановлено і КАС України та відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

На переконання колегії суддів, за умови наявності незавершеного виконавчого провадження, факт винесення державним виконавцем протиправного рішення щодо зняття обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 та скасування цього рішення в судовому порядку жодним чином не може припинити виконання виконавчим органом рішення суду, яке набрало законної сили, щодо накладення обмеження, яке по свої правовій природі є обов'язковим для виконання; факт визнання рішення держвиконавця протиправним та його скасування вказує на те, що юридичні підстави для виключення з бази даних інформації щодо позивача відсутні і вони підлягають поновленню.

Тобто, в даному випадку необхідно розмежовувати поняття «повторне внесення в Базу даних» та «поновлення в Базі даних».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у спірних правовідносинах ухвала Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016р. у справі №757/23037/16-ц, якою відносно позивача встановлювалось обмеження у праві виїзду за межі України, вичерпала свою дію в момент скасування такого обмеження постановою державного виконавця від 29.12.2016 року та виключення з Бази даних інформації щодо позивача. А повторне внесення до Бази даних відповідної інформації відносно позивача могло бути здійснено лише на підставі нового судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Так, у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено: у разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону N 606-ХІУ державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Також у вказаному листі ВСУ вказує: «На підставі викладеного вище слід дійти такого висновку: тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.»

Матеріали справи вказують на те, що зазначені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016р. умови, за яких позивача було обмежено у праві виїзду з України (до виконання зобов'язань за рішеннями судів) - не виконані, що також підтверджується відсутністю постанови держвиконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із виконанням боржником своїх боргових зобов'язань.

Тобто, ухвала суду від 19.10.2016 не виконана боржником, що підтверджується вищезазначеним, а також скасуванням в судовому порядку постанови держвиконавця від 29.12.2016 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду з України ОСОБА_2 у зв'язку з належним виконанням ним зобов'язань щодо сплати періодичних платежів в межах зведеного виконавчого провадження № 47980860, яке встановлено ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016.

Також, колегія суддів зауважує, що наявність факту про те, що Апеляційним судом м. Києва була прийнята ухвала від 10.01.2017 про відхилення апеляційної скарги ПАТ «Альфа-Банк» та залишення без змін ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2016 (про відмову у тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 у праві виїзду з України) не може слугувати правовою підставою для невиконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016.

Твердження представника позивача про неможливість повторного введення інформації про ОСОБА_2 до Бази даних, оскільки Новокаховським судом Херсонської області в ухвалі від 23.02.2017 не встановлено повторне обмеження позивача у праві виїзду з України, колегія суддів вважає неправомірним, оскільки обмеження встановлено ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2016, умови якої на даний час не виконані, виконавче провадження не закінчено, а отже в даному випадку не відбувається повторного обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду з України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правовою підставою вилучення інформації про ОСОБА_2 з Бази даних була лише постанова держвиконавця від 29.12.2016 і після її скасування у ГЦОСІ відсутня будь-яка правова підстава для вилучення інформації про позивача та, як наслідок, невиконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 (до досягнення зазначених в ухвалі умов), тому дії/рішення ГЦОСІ щодо відмови вилучити інформацію про позивача-боржника з Бази даних за відсутності судового рішення про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду з України, вжитого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2016 чи постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із виконанням боржником своїх боргових зобов'язань не можуть бути визнані протиправними.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст.86 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 197, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 05.12.2017.