Справа № 638/6190/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.Справа № 638/6190/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.10.2017р. по справі № 638/6190/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просив суд: (а.с.3-4)

- визнати бездіяльність ГУПФУ в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року по справі № 642/396/17 з 01.09.2008 року протиправною та такою що порушує права ОСОБА_1, як людини;

- зобовязати ГУПФУ в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати»;

- зобовязати ГУПФУ в Харківській області подати протягом 15 днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.10.2017р. по справі № 638/6190/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 (а.с.20-25)

Не погодившись із судовим рішенням, ГУПФУ в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.10.2017р. по справі № 638/6190/17 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. (а.с.27-29)

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обовязковою, колегія суддів на підставі положень ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника начальника факультету (з навчальної а наукової роботи) льотного факультету Харківського університету Повітряних Сил, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області (пенсійна справа № ФХ - 114051) та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Наказом Міністра оборони України від 28.07.2008 р. № 377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2008 р. за № 761/15452; далі - Наказ № 377) збільшено розміри посадових окладів категорії осіб до якої відноситься позивач.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року по справі № 642/396/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року (а.с.10-12), задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, в тому числі: визнано протиправними дії (бездіяльність) ГУПФУ в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії з грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.09.2008 року та з 01.01.2014 року з урахуванням підвищення посадового окладу в розмірі відповідно наказу Міноборони від 28.07.2008 року № 377; зобовязано ГУПФУ в Харківській області після отримання від Харківського обласного військового комісаріату довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 перерахувати та виплачувати позивачу пенсію, розмір якої обчислений 90% з усіх складових грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 р. №377 та наказу Міноборони від 27.11.2013 року №814; а також зобовязано здійснити виплату суми перерахунку починаючи з 01.09.2008 року та з 01.01.2014 року.

На виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року по справі № 642/396/17 ГУПФУ в Харківській області здійснило перерахунок основного розміру пенсії позивачу з 01.09.2008 року по 31.08.2012 року. Частина основного розміру пенсії, яка протиправно не була виплачена ОСОБА_1, виплачена позивачу 18.04.2017 року. При цьому, ГУПФУ в Харківській області не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 року.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не отримав пенсію вчасно внаслідок неправомірних дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Положеннями ст.2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, (далі Порядок №159) компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 р.

Відповідно до п.3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої статтею 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків їх виплати, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що факт протиправного не проведення перерахунку пенсії з грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.09.2008 року та з 01.01.2014 року з урахуванням підвищення посадового окладу в розмірі відповідно наказу Міноборони від 28.07.2008 року № 377, не здійснення йому належного нарахування та виплати суми перерахунку встановлено постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року по справі № 642/396/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року (а.с.10-12).

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину компенсації, відповідно до ст.46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст.2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів. Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією в даному випадку (УПФУ) добровільно чи на виконання рішення суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України по справі №21-518а14 від 18.11.2014 р.

Отже, оскільки тривале не нарахування пенсії за минулі періоди відбувалося у звязку з призначенням відповідачем позивачу заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що положеннями КАС України визначені загальні та спеціальні способи судового контролю.

Так, відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказані норми кореспондуються із положеннями абз.7 п.4 ч.1 ст.163 КАС України та абз.5 п.4 ч.1ст.207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Дійсно, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом суду, а не його обов'язком, яке реалізується виключно під час прийняття постанови по суті.

Проте, колегія суддів зазначає, що механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.10.2017р. по справі № 638/6190/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та не може бути оскаржена відповідно до вимог ч.10 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4