Справа № 825/1493/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1493/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А
06 грудня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Качак Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
26.09.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій відповідача щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року протиправними; зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року.
Позов обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення є такими, що порушують його права.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р. позов задоволено повністю: визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу про скасування постанови суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та просить прийняти рішення про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що військова частина фінансується з Державного бюджету України, кошторисними призначеннями з січня 2016 року не передбачена виплата індексації грошових доходів. Тому, з цих причин позивачу індексація з січня 2016 року не нараховувалась.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу технічними засобами, у порядку ст.41 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника льотно-випробувального комплексу з виховної роботи Державного науково-випробувального центру Збройних Сил України, у званні підполковника.
Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 червня 2017 року № 242 відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Вислуга років календарна 26 (двадцять шість) повних календарних років. (а.с.11)
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2017 року № 204 позивача виключено із списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Слобідського ОРВК м. Харкова. (а.с.12)
Згідно довідки про доходи позивача, яка міститься в матеріалах справи, індексація грошового забезпечення позивачу з січня 2016 року по червень 2017 року не нараховувалась.
06.09.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року, а також надати належним чином завірену довідку про все нараховане та виплачене йому грошове забезпечення за 24 останні місяці служби.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2017 № 70/9/260 позивачу відмовлено в виплаті індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року з посиланням на відсутність коштів.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що дії відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по червень 2017 року є протиправними.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.
Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дії в частині невиплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати і виплатити вказані кошти, апелянт обґрунтовує тим, що кошторисами з січня 2016 рок, не передбачено виплату індексації грошових доходів персоналу, а отже такі дії відповідача, на їх думку, є правомірними.
Зазначені доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність на рахунках військової частини коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є само по собі належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат. Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина, кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Законом України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282) визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Статтею 2 Закону №1282- ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статтей 4, 6 Закону № 1282- ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).
Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, що стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача в період проходження військової служби з січня 2016 року по червень 2017 року.
Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.
Повний текст ухвали виготовлено 06.12.2017р.
Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р., залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль