Справа № 523/15652/17
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/523/435/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певні дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про відмову в призначенні пенсії за віком список №1 згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 14.09.2017року № 131; визнати протиправною бездіяльність Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, яка полягає в відмові призначення мені пільгової пенсії за віком по списку 1 пільгового переліку професій; зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити мені пільгову пенсію за віком по списку 1 пільгового переліку професій на підставі наданих мною документів негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі розрахунок розміру пенсії провести згідно наданих довідок про заробітну плату № 452 від 30.09.2014р. та № 61 від 06.02.2017 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1, 28.08.2017 р. звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 пільгового переліку професій (робота шахтаря на вугільній шахті з повним робочим днем під землею). Заяву було прийнято до розгляду та зареєстровано за № 6627. До зазначеної заяви мною були надані наступні документи: копія паспорту громадянина України; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копія трудової книжки; копія диплому; копія військового квитка; довідки, уточнюючі особливий характер роботи видані Державним підприємством «Сніжнеантрацит», на бланках українського державного підприємства, зі штампом українського державного підприємства та завірені печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит», яке є правонаступником шахти «Ударник»; копії наказів по Державному підприємству «Сніжнеантрацит» про результати атестації робочих місць по умовам праці, зі штампом та завірені печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит»;

виписка з наказу про реорганізацію шахти «Ударник», зі штампом та завірена печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит»; копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки про заробітну плату видані на бланках українського державного підприємства, зі штампом українського державного підприємства та завірені печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит»; довідка управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області про сплату внесків за період 1992-1998 роки від15.04.2015 р. № 1055; архівні довідки про заробітну плату та виходи на роботу в 1991 році в колгоспі ім. Куйбишова, Куйбишовського району Ростовської області Російської Федерації. Згідно наданих документів загальний стаж складає 27 років 4 місяці 26 днів.

Пільговий стаж по Списку 1 пільгового переліку професій складає 12 років 4 місяці 14 днів, а саме: 20.05.1985 р. - 05.07.1985 р. -1 місяць. 15 днів - шахта «Ударник», ученик проходчика підземний; 06.07.1985 р. - 07.08.1985 р. -1 місяць. 1 день - шахта «Ударник», ученик проходчика підземний; 29.12.1985р. - 30.04.1986 р. - 4 місяці 1 день - шахта «Ударник», проходчик підземний 5 розряду; 03.05.1986 р. - 31.05.1986 р. - 29 днів - шахта «Ударник», проходчик підземний 5 розряду; 31.07.1986 р. - 01.11.1986 р. - 3 місяці. 1 день - шахта «Ударник», проходчик підземний 5 розряду; 01.11.1986 року був звільнений в звязку з призивом до лав ОСОБА_2. Згідно Закону України № 2636, якщо особа на момент призову працювала за пільговою професією, то час проходження строкової військової служби зараховується до пільгового стажу роботи; 03.11.1986 р. - 15.10.1988 р. - 1 рік 11 місяців 13 днів - служба в лавах ОСОБА_2; 14.11.1988 р.-26.02.1991 р. - 2 роки 3 місяці 13 днів - шахта «Ударник», проходчик 5 розряду підземний; 03.02.1992 р. - 01.09.1992 р. - 6 місяців 29 днів - шахта «Ударник», проходчик 5 розряду підземний; горнорабочий по ремонту горних виробіток 4 розряду підземний; 02.01.2009 р. - 30.12.2011 р. - 2 роки 11 місяців 28 днів - ТОВ «Вітрен», проходчик 5 розряду з повним робочим днем під землею; 30.01.2012 р. - 04.03.2015 р. - 3 роки 1 місяць 4 дні - шахта «Ударник», горнорабочий 2 розряду підземний; горнорабочий по ремонту горних виробіток 4 розряду підземний.

10 листопада 2017 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певні дій.

01 грудня 2017р. відповідач - Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надало письмові заперечення та просило відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вимоги викладені в позовній заяві є не обґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Суд вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 28.08.2017 р. звернувся до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 пільгового переліку професій (робота шахтаря на вугільній шахті з повним робочим днем під землею). Заяву було прийнято до розгляду та зареєстровано за № 6627. До зазначеної заяви мною були надані наступні документи: копія паспорту громадянина України; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копія трудової книжки; копія диплому; копія військового квитка; довідки, уточнюючі особливий характер роботи видані Державним підприємством «Сніжнеантрацит», на бланках українського державного підприємства, зі штампом українського державного підприємства та завірені печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит», яке є правонаступником шахти «Ударник»; копії наказів по Державному підприємству «Сніжнеантрацит» про результати атестації робочих місць по умовам праці, зі штампом та завірені печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит»;

виписка з наказу про реорганізацію шахти «Ударник», зі штампом та завірена печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит»; копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідки про заробітну плату видані на бланках українського державного підприємства, зі штампом українського державного підприємства та завірені печаткою українського Державного підприємства «Сніжнеантрацит»; довідка управління Пенсійного фонду України в м. Сніжне Донецької області про сплату внесків за період 1992-1998 роки від15.04.2015 р. № 1055; архівні довідки про заробітну плату та виходи на роботу в 1991 році в колгоспі ім. Куйбишова, Куйбишовського району Ростовської області Російської Федерації. Згідно наданих документів загальний стаж складає 27 років 4 місяці 26 днів.

Пільговий стаж по Списку 1 пільгового переліку професій складає 12 років 4 місяці 14 днів, а саме: 20.05.1985 р. - 05.07.1985 р. -1 місяць. 15 днів - шахта «Ударник», ученик проходчика підземний; 06.07.1985 р. - 07.08.1985 р. -1 місяць. 1 день - шахта «Ударник», ученик проходчика підземний; 29.12.1985р. - 30.04.1986 р. - 4 місяці 1 день - шахта «Ударник», проходчик підземний 5 розряду; 03.05.1986 р. - 31.05.1986 р. - 29 днів - шахта «Ударник», проходчик підземний 5 розряду; 31.07.1986 р. - 01.11.1986 р. - 3 місяці. 1 день - шахта «Ударник», проходчик підземний 5 розряду; 01.11.1986 року був звільнений в звязку з призивом до лав ОСОБА_2. Згідно Закону України № 2636, якщо особа на момент призову працювала за пільговою професією, то час проходження строкової військової служби зараховується до пільгового стажу роботи; 03.11.1986 р. - 15.10.1988 р. - 1 рік 11 місяців 13 днів - служба в лавах ОСОБА_2; 14.11.1988 р.-26.02.1991 р. - 2 роки 3 місяці 13 днів - шахта «Ударник», проходчик 5 розряду підземний; 03.02.1992 р. - 01.09.1992 р. - 6 місяців 29 днів - шахта «Ударник», проходчик 5 розряду підземний; горнорабочий по ремонту горних виробіток 4 розряду підземний; 02.01.2009 р. - 30.12.2011 р. - 2 роки 11 місяців 28 днів - ТОВ «Вітрен», проходчик 5 розряду з повним робочим днем під землею; 30.01.2012 р. - 04.03.2015 р. - 3 роки 1 місяць 4 дні - шахта «Ударник», горнорабочий 2 розряду підземний; горнорабочий по ремонту горних виробіток 4 розряду підземний.

Згідно п.2 розділу XV Прикінцевих положень Закону та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р №213-VIII особи, які на день досягнення пенсійного віку (в моєму випадку-22.02.2017 р.) передбаченого пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами) працювали або працюють на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ та за результатами атестації робочих міст (починаючи з 21.08.1992 р.), мають право на пенсію на пільгових умовах - чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 21 року 6 місяців, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу надаються уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників.

Крім того, відомості щодо особливого характеру роботи містяться в наданих до Пенсійного фонду України відомостях персоніфікованого обліку застрахованих осіб. Таким чином пільговий характер роботи підтверджено даними трудової книжки, як основного документу, уточнюючими довідками Державного підприємства «Сніжнеантрацит», даними персоніфікованого обліку застрахованих осіб. Але, всупереч діючого законодавства, начальник Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі ОСОБА_3 виносить рішення про відмову в призначенні мені пенсії за віком по списку №1 згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування», посилаючись на те, що «до пільгового стажу не зараховані періоди роботи зазначені в довідках від 30.09.2014 р. № 450, від 28.11.2014 р. № 505, виданих Державним підприємством «Сніжнеантрацит», оскільки не підтверджено первинними документами зайнятість повний робочий день під землею». В трудовій книжці професії «проходчик подземний», «горнорабочий горних виработок подземный» передбачені Сп1. Р1. П1. пільгового переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ і надають право на пенсію на пільгових умовах. В довідках, які надані до управління Пенсійного фонду вказано характер роботи, а саме: «С полным подземным рабочим днем в шахте. Оплата производилась по подземной тарифной ставке.» Згідно Закону «Про загальнообов»язкове державне страхування» є трудова книжка, довідки та відомості, що має Відповідач. Відсутність можливості надати будь які інші довідки по незалежним від позивача причинам не може бути підставою для порушення прав на пенсію.

Враховуючи наведене, беручи до уваги розяснення Пенсійного фонду України від 17.04.2009 р. № 6846/02-20 - «для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (ст. 13, 14, 100) спеціальний стаж як до 01.01.2004 р., так і після 01.01.2004 р. зараховується за даними трудової книжки».

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсія за віком, що призначається на підставі набутого стажу роботи, заслужена попередньою нелегкою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Єдиним нормативним актом, що відповідно до вимог Конституції України регулює питання пенсійного забезпечення громадян України є Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно його статті 4 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Також, згідно статті 5 цього Закону, виключно цим Законом визначається порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 7 Закону визначені принципи, за якими здійснюється державне пенсійне страхування. До них віднесені зокрема: законодавче визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду; обов'язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», № 9 від 01.11.1996 р., встановлено, що виходячи із зазначеного у ст. 8 Конституції в Україні принципу верховенства права, конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. При цьому судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Також Постановою встановлено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно- правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно- правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Так, відповідно до положень статі 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 64, якою передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, статтею 24 встановлюється рівність конституційних прав і свобод усіх громадян, та неможливість їх обмеження за будь-якими ознаками. За їх змістом не може бути обмежено право громадян на отримання пенсій та інших соціальних виплат у залежності від місця їх проживання та перебування.

Якщо Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що встановлено статтею 25, то тим більш така гарантія поширюється на її громадян, що мешкають на її території, та є особами внутрішньо переміщеними.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Для визнання того, що Відповідачем порушуються основоположні права та свободи людини слід також врахувати й практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Слушними для правильного вирішення питання по суті повинно стати рішення ЄСПЛ у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», яким суд, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобовязання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: «Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією».

Відповідно до п. 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Згідно п. 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України (254к/96-ВР) вони є загальнообовязковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами».

Людина, її життя, здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (стаття 3 Конституції України).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 3 Конституції України).

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що Громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів,виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.(Пункт 2 в редакції Постанови КМ N 497 ( 497-2002-п)від 11.04.2002).

Згідно з п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» вказую, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається із наданих позивачем доказів, її трудова книжка заповнена відповідно до положень внесення записів до трудової книжки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та достовірних доказів, які б свідчили про зловживання з боку позивача або підроблення чи фальсифікацію довідки про заробітну плату, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Керуючись п. 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії, ст.ст. 3,19, 46, 55, 64 Конституції України, ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», Наказом Головного Архівного Управління при КМУ №41, зареєстрованим у МЮУ 17.09.1998 року під №576/3016 «Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», ст. ст. 10,11, 160-162, 167, 71, 99, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певні дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про відмову в призначенні пенсії за віком список №1 згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 14.09.2017року № 131.

Визнати протиправною бездіяльність Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, яка полягає в відмові призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком по списку 1 пільгового переліку професій.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, пільгову пенсію за віком по списку 1 пільгового переліку професій на підставі наданих ОСОБА_1 документів.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести розрахунок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, розміру пенсії згідно наданих довідок про заробітну плату № 452 від 30.09.2014р. та № 61 від 06.02.2017 р.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: