Справа № 760/1397/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/1397/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кізюн Л.І.
Провадження № 2-а/760/793/17 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 54 протоколу № 64 від 08.07.2016 р. засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині, що його стосується; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР з 01.09.1968 року по 02.10.1988 року.

Наказом заступника Міністра оборони СРСР з будівництва та розквартирування військ № 0203 від 07.05.1988 р. (зі змінами, внесених до цього наказу), наказом заступника міністра оборони СРСР з будівництва та розквартирування військ № 072 від 20.02.1989 р. позивача було звільнено в запас за статтею 59 пункту «б» - по хворобі.

На підставі свідоцтва про хворобу 408 ОВГ № 739-п/4205 від 22.09.1988 р. позивача здоров`я було визначено «не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний другого ступеня у воєнний час».

Як вбачається із виписки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ-7 № 056216 від 19.12.1988 р. за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 19.12.1988 року. Причиною інвалідності зазначено захворювання отримано в період проходження військової служби.

За даними виписки з акту огляду МСЕК серії ВТЄ-7 № 061185 від 18.12.1989 р. за результатами повторного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 01.01.1990 року. Причиною інвалідності зазначено захворювання отримано в період проходження військової служби.

Як вбачається із довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ-7 № 009866 від 22.06.1990 р., на підставі зміни категорії ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 13.06.1990 року. Причиною інвалідності зазначено захворювання отримано в період проходження військової служби.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 20 військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку травми та захворювання від 26 липня 1990 року № 501 підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії ВТЄ-7 № 034488 від 31.08.1990 р., на підставі зміни категорії ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 26.07.1990 року. Причиною інвалідності зазначено травма (опромінення), отримана при виконанні обов`язків військової служби.

Згідно до виписки з акту огляду МСЕК серії ВТЄ-6 № 029512 від 19.08.1991 р., за результатами повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 01.08.1991 року.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань від 02 червня 1994 року № 308, підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається із виписки до акту огляду МСЕК серії 2-18 АА № 131876 від 04.07.1994 р. на підставі зміни категорії позивач є інвалідом ІІ групи з 02.06.1994 р. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За даними довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 АБ № 307145 від 07.08.1997 р. підставі огляду по строку, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.08.1997 р. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕ серії ХАР № 021354 від 10.07.2000 р., позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.08.2000 року безстроково. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається із довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 681822 від 13.05.2014 р. на підставі огляду по погіршенню, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 13.05.2014 року безстроково. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

10 березня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та документами, необхідними для отримання одноразової грошової допомоги.

Листом від 27 липня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивачу, що комісія Міноборони пунктом №54 протоколу № 64 від 08.07.2016 року відмовила йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08 липня 2016 року № 54, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнення з військової служби та інвалідність яким встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 33597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі за текстом «Закон № 2011-XII») одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІI групи.

Згідно пункту 3 Порядку у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, позивач набув право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України № 975.

Відповідно до пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 15 Порядку рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Міністерство Оборони України відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги, посилалось на те, що призначення одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби та інвалідність яким встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 33597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», неможлива, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Проте, даний висновок є помилковим, оскільки в силу наведених законодавчих приписів днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а не дата звільнення з військової служби.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд попередньої інстанції помилково послався на те, що позивачем не оскаржується рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, а протокол не може бути визнаним протиправним.

В розумінні КАС України відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформлена протоколом № 54 від 08.07.2016 р. затвердженим т.в.о. Міністра оброни України, є рішенням.

Крім того, в силу положень ст. 11 КАС України суд не був позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що оформлене протоколом № 54 від 08 липня 2016 року (пункт № 64).

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 05 грудня 2017 р.