Справа № 2а-739/10
Суддя: Музичук Н.Ю.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-739/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання протиправними дій та рішення щодо нарахування та виплати йому пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, в значно меншому розмірі ніж це передбачено Законом, та зобов'язання провести перерахунок його пенсії відповідно до положень ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №107-VІ від 28.12.2007 року, яка повинна становити 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком з 13 лютого 2009 року і в подальшому робити перерахунки його пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму.

У позовній заяві вказується, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м.Рівне з 01.01.1998 року і отримує призначену йому пенсію по інвалідності другої групи, захворювання якого пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 13 лютого 2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі в постанові Закон). Однак, 26 лютого 2009 року отримав письмову відповідь, в якій зазначено, що відповідач перевів його на отримання пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і вона була призначена та виплачувалась в розмірі відшкодування фактичних збитків, згідно з положенням Закону, виходячи з розміру 19,91 грн. Своє рішення відповідач обґрунтував дією постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», постанови №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», призначеного відповідно до ч.4 ст.54 Закону. Вважає таке рішення протиправним, таким, що суперечить ст.46 Конституції України, ст.28, ч.1 ст.50, ч.4 ст.54 Закону та просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівне зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 13 лютого 2009 року і в подальшому робити перерахунки пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму.

Згідно письмових заперечень на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», розрахунок пенсій, призначених згідно із ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), та розрахунок додаткової пенсії, передбаченої цим Законом, проводився виходячи із розміруМ9,91 грн. Законом України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-У1 від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. ст. 50 та 54 Закону, відповідно до яких додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідами другої групи, віднесеним до першої категорії встановлюється в розмірі 20 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а мінімальний розмір пенсії інвалідам другої групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, щодо яких установлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - в розмірі 200 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до цього Закону №107-УІ позивачу був проведений перерахунок пенсій. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" установлено, що починаючи із 01 липня 2008 року у разі, коли розмір пенсії не досягає у інвалідів другої групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986, щодо яких установлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, 1090,00 грн. - встановлюється доплата до зазначеного розміру. Визначення самого мінімального розміру пенсії за віком надано лише в статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", частинною третьою цієї статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Таким чином. пенсія позивачу нараховується і виплачується відповідно до чинного пенсійного законодавства,- підстав для застосування означеного мінімального розміру пенсії за віком при обчисленні пенсійних виплат, відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», немає.

В судове засіданні позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав письмові заперечення проти позову та просив справу слухати у їх відсутність.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 лютого 2010 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіят здоров'ю у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону, на що отримав відповідь від 26 лютого 2010 року про те. що розрахунок його пенсії було проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та ч. 4 ст.54 Закону виходячи із розміру 19,91 грн. У цьому ж листі вказано, що визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частинами першою та третьою якої встановлено, що розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу й мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених цим законом. Вважають, що немає підстав застосовувати вказаний мінімальний розмір пенсії при обчисленні пенсійних виплат відповідно до Закот України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ «Пре загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1І є інвалідом II групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ України провело виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі пре Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсі: за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону.

Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, й ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державно: та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-ІУ, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для захисту та відновлення порушеного права позивача у частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 13 лютого 2009 року - підлягає задоволенню.

Поряд з тим, позов у частині проведення у подальшому перерахунку пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму не підлягає до задоволення, оскільки позивачем на надано суду жодного доказу у підтвердження невизнання, оспорювання чи порушення його права відповідачем у майбутньому, а доказування наявності підстав для задооволення позову в цій частині не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11,57-61,71, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Рівне щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 13 лютого 2009 року.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Рівне в частині проведення у подальшому перерахунку пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно Закону України №1691-VI від 18.02.2010 року, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання цієї заяви.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо була подана заява про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук