Справа № 815/3053/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3053/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Крусяна А.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправним рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області, викладеного в листі від 28.03.2017 року №Г-3236/0-2407/6-17; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області.

Позов обґрунтовував тим, що частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено виключні підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Заявлений розмір земельної ділянки - 2,0000 га відповідає нормам, подані документи як за змістом так і за кількістю відповідають переліку, наведеному у ст.118 ЗК України. Лист-відповідь відповідача від 28.03.2017 року №Г-3236/0-2407/6-17 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою містить посилання на ст.136 ЗК України, яка регулює інші правовідносини. Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, права на які виставлено на продаж на земельних торгах, був сформований на підставі інвентаризації, яка проводилася у 2013 та 2014 роках, і у вказаному переліку відсутня земельна ділянка, щодо виділення якої звернувся позивач.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2017р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідне клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 подано 28.02.2017р. і на вказану дату земельна ділянка площею 2,0000 га на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області, яку бажав отримати позивач для ведення особистого селянського господарства, не входила до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставлено на продаж на земельних торгах.

Також, апелянт посилається на те, що така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як включення тієї чи іншої земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, безпосередньо не передбачена приписами ст.118 Земельного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 28.02.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управлення Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області (за межами населеного пункту). (а.с.59)

За результатами розгляду вказаного клопотання Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 28.03.2017р. на адресу ОСОБА_1 надіслано лист №Г-3236/0-2407/6-17 «Про розгляд заяви», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ч.3 ст.136 ЗК України та запропоновано придбати право на земельну ділянку на земельних торгах. Зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014р. №37732/0/1-14 та наказу Держземагентства України від 15.10.2014р. №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014р.», Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області наказом від 18.09.2014р. №77, зі змінами від 24.03.2017р. №144, затверджено перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами і до якого вже включена земельна ділянка, що вказана в клопотанні ОСОБА_3 (а.с.63)

Не погоджуючись з вказаною відмовою ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області діяло у спосіб та в межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521), Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Саме з посиланням на вказану норму ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та запропоновано придбати право на земельну ділянку на земельних торгах.

Як зазначалось вище, в листі-відмові відповідач зазначив, що підставою відмови для наданні дозволу для розроблення проекту землеустрою, є наказ Головного управління Держземагентства від 24.03.2017р. №144, яким відповідач вніс зміни до свого наказу від 18.09.2014р. №77 про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремим лотом. Також, відповідач зазначає в листі, що спірне рішення він прийняв відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014р. №37732/0/1-14 та наказу Держземагентства України від 14.10.2014р.

Відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014р. №37732/0/1-14 Держземагентству доручено забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів.

14.10.2014р. колегія Держземагентства України на відкритому засіданні вирішила затвердити та оприлюднити на офіційному сайті Держземагентства України переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги. Термін виконання до 1 листопада 2014 року.

15.10.2014р. Держземагентство України видало наказ №328 про введення в дію рішень колегії Держземагентства.

На підставі аналізу даних документів можна дійти висновку, що строк виконання передачі переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на земельні торги був встановлений до 1 листопада 2014 року.

Водночас, наказ Головного управління Держземагентства №144, яким відповідач вніс до переліку ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремим лотом, спірну земельну ділянку, був винесений 24.03.2017р.

Відповідач не надав обґрунтованих пояснень про те, які в нього виникли об'єктивно необхідні мотиви, цілі чи мета для додаткового включення зазначеної вище земельної ділянки до земель, право на оренду на які виставляється на земельні торги, після спливу більше ніж двох років з остаточного терміну виконання доручення Віце-прем'єр міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства Гройсмана В.Б. від 08.10.2014р.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області (за межами населеного пункту) з доданням всіх необхідних документів 28.02.2017р.

Відповідно до вимог ст.118 ЗК України відповідач повинен був розглянути зазначене клопотання протягом одного місяця. 24.03.2017р. відповідач видає наказ №144, яким фактично включає 19,15 га земельної ділянки за межами населеного пункту Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги.

Тобто, вказаний наказ відповідач прийняв в той час, коли вже позивач звернувся до нього із своїм клопотанням, з метою реалізації належного йому законного права отримати безоплатно у власність спірну земельну ділянку. Наказ №144 від 24.03.2017р. прийнято в останні дні спливу терміну розгляду питання щодо надання такого дозволу позивачу, що зумовило відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №144 від 24.03.2017р. з додатками, яким внесено зміни до наказу Головного управління Держземагентства в Одеській області №77 від 18.09.2014р., в частині, що стосується земельного масиву, лот №1437 має наступні характеристики: місце розташування - Ставківська сільська рада (за межами населених пунктів) Подільського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, орієнтована площа 19,15 га.

За змістом частини 1 статті 136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Таким чином, до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами може бути включена земельна ділянка лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформована земельна ділянка, оскільки об'єктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об'єктом цивільного права.

Частинами 1-4 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» встановлені правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий квартал - компактна територія, що визначається з метою раціональної організації кадастрової нумерації та межі якої, як правило, збігаються з природними або штучними межами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, вулицями, шляхами, інженерними спорудами, огорожами, фасадами будівель, лінійними спорудами тощо); кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

На підставі пункту 29 та пункту 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012р. №1051, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК : НЗД, де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999). Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою. Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки визначаються на підставі індексної кадастрової карти (плану); даних, що містяться у Державному земельному кадастрі; відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у документації із землеустрою та відповідному електронному документі.

Відповідач стверджував, що наказом Головного управління Держземагенства в Одеській області №77 від 18.09.2014р. із змінами від 24.03.2017р. №144 затверджений перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого включено земельну ділянку, що вказана в клопотанні позивача.

При цьому, як вбачається з наданих відповідачем документів та безпосередньо із змісту наказу від 24.03.2017р. №144, до вказаного наказу відповідачем внесено не сформовану земельну ділянку, яка містить лише номер кадастрового кварталу НОМЕР_2, тоді як частиною 1 статті 136 Земельного кодексу України встановлено, що у переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами, зазначається, серед іншого, кадастровий номер земельної ділянки.

З вказаного слідує висновок, що до наказу від 24.03.2017р. №144 Головним управлінням Держземагенства в Одеській області включено земельну ділянку орієнтованою площею 19,15 га на території Ставківської сільської ради (за межами населених пунктів) Подільського району Одеської області, яка не є сформованою і, як наслідок, не є об'єктом цивільного права та не може бути включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Оскільки, в переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги у формі аукціону окремими лотами, відсутнє присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, тому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про безпідставність відмови відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу для розробки проекту землеустрою з наведених у листі від 28.03.2017р. №Г-3236/0-2407/6-17 «Про розгляд заяви» підстав.

Відповідач, відмовляючи в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у формі листа «Про надання відповіді», фактично прийняв акт індивідуальної дії, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню саме шляхом визнання такої відмови протиправною.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до ст.122 Земельного кодексу України, відноситься до виключних повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з підстав викладених у листі, підлягає визнанню протиправною із зобов'язанням Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути подане позивачем клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів зазначає, що надання суб'єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постановлене судове рішення, на підставі ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 185, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.4, 205 ч.1 п.3, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області (за межами населених пунктів), викладену у листі від 28.03.2017р. №Г-3236/0-2407/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Ставківської сільської ради Подільського району Одеської області (за межами населених пунктів) з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) судовий збір в сумі 2048 (дві тисячі сорок вісім) грн.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 01.12.2017р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Крусян А.В.

Шляхтицький О.І.