Справа № 2-а-3470/10/0270
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3470/10/0270
Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Голоти Л. О.

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Городищенської виправної колонії управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№ 96) про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Городищенської виправної колонії управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№ 96) про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що відповідачем порушені його право на таємницю поштової переписки. Зазначає, що адміністрація Виправної колонії № 96 здійснює вскриття кореспонденції адресованої засудженому ОСОБА_3 із органів прокуратури, про що свідчить печатка канцелярії відповідача з реєстраційним номером і датою вхідної кореспонденції проставленою у долучених до адміністративного позову матеріалах. На думку ОСОБА_3, такі дії відповідача є прямим порушенням вимог ч. 4 ст.113 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) та гарантій закріплених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою суду від 03 вересня 2010 року адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без руху з наданням терміну для усунення недоліків.

Не погодившись з ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в якій він просив суд скасувати дану ухвалу.

25 листопада 2010 Київський апеляційний адміністративний суду розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 та виніс ухвалу, якою скасував ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2010 року та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В січні 2011 року Вінницьким окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду.

Постановою від 13 квітня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_3 залишений без задоволення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність, необґрунтованість та необєктивність оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

В засідання учасники процесу не зявилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обовязкова, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вінницький окружний адміністративний суд в своєму рішенні прийшов до висновку про необхідність відмови в позові.

Апеляційна інстанція погоджується з такими доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 являється засудженим та відбуває покарання в у вигляді позбавлення волі в Вінницькій установі виконання покарань УДДПВП України у Вінницькій області (№1). У період часу з 18.10.2004 року по 08.06.2010 року позивач відбував покарання в Городищенській виправній колонії Управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№ 96).

У період часу з 18.10.2004 року по 08.06.2010 року ОСОБА_3 звертався до органів прокуратури, зокрема Генеральної прокуратури України. Факт звернення було встановлено судом першої інстанції, що підтверджується матеріалами справи, а саме різноманітними листами та зверненнями.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що правомірними є дії відповідача щодо вскриття та перегляду кореспонденції, яка надходила в запечатаному конверті з органів прокуратури одночасно до Виправної колонії (№96), тобто на її адресу або/чи ім'я керівника відповідача і до позивача, та направлення її в подальшому ОСОБА_3, оскільки вказані дії вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком мотивуючи це наступним.

Нормами кримінально-виконавчого права детально регламентоване правове становище засудженого до позбавлення волі. Окремі з них безпосередньо обмежують його загальні громадські права, інші - вносять в них певні зміни, деякі - встановлюють спеціальні права і обов`язки.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.113 КВК України визначено, що засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості. Кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду. Винятком з цих правил є кореспонденція, передбачена ч.ч. 4, 5 ст.113 КВК України.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції з організації перегляду кореспонденції осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Державного департаменту з питань виконання покарань № 13 від 25.01.2006 р., уся кореспонденція, що підлягає перегляду, повинна бути протягом трьох діб переглянута і вручена адресату. Коли кореспонденція надійшла засудженому, що вибув з установи виконання покарань чи слідчого ізолятору, у триденний термін підлягає відправленню за їх новим місцезнаходженням (за рахунок адресата), а в разі смерті цих осіб - підлягає поверненню на поштове відділення з позначкою "Адресат вибув, підлягає поверненню відправнику" за підписом інспектора.

Як встановлено встановлено судом першої та підтверджується копіями документів в матеріалах справи, до відповідача надходили супровідні листи Генеральної прокуратури України з додатками для перших адресатів, а саме органів прокуратури нижчого рівня, які одночасно були направлені декільком получателям (отримувачам), зокрема: Виправній колонії, або/чи безпосередньо її начальнику, а також засудженому ОСОБА_3, тобто, не кореспонденція, в розумінні поняття яке визначено ч.ч. 4, 5 ст.113 КВК України, що не заперечується позивачем. Тому така кореспонденція підлягала перегляду, в тих межах та в тій частині, що безпосередньо стосувалась кожного окремого її получателя (адресата).

Тобто посадові особи Городищенської виправної колонії управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№ 96) змушені були переглядати та реєструвати листи, які були адресовані не тільки ОСОБА_3, а ще й установі. Реєстрація таких листів передбачена інструкцією з діловодства.

Колегія суддів також не може не погодитися з висновком суду першої інстанції стосовно стягнення моральної шкоди. Судом першої інстанції вказано, що стягнення моральної шкоди можливо при настанні наслідків, вказаних у ст. 23 Цивільного кодексу України та за наявності вини особи яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_3 не вказав про наявність вищезазначених наслідків.

Отже, враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла до висновку про правомірність дій посадових осіб Городищенської виправної колонії управління державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області (№ 96).

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно не задовольнив позов.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав, апеляційну скаргу - необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2011 року, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий суддя < Список > ОСОБА_1

Судді < Список > ОСОБА_4

< Список > ОСОБА_2

< Список >

< Список >