Справа № 751/5278/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/5278/17 Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.17 ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому з урахуванням подальших уточнень, просила визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не включення до розміру заробітної плати для обчислення пенсії їй надбавки за вислугу років, розмір якої зазначений у довідці управління у справах преси та інформації Чернігівської обласної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 01/16/200-2 про складові заробітної плати станом на 04.04.2008 року та щодо виключення до її стажу державної служби періоду роботи: з 01.05.1978 р. по 14.10.1988 р. в обласному управлінні у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів, та щодо визначення 89 відсотків розміру пенсії від суми її заробітної плати при стажі державної служби у 29 років 11 місяців 3 дні; зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України, починаючи з 04.04.2008 року, відповідно до ст.ст. 33, 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії), включити до стажу державної служби її період роботи з 01.05.1978 р. по 14.10.1988 р. та здійснити (провести) донарахування до розміру призначеної їй пенсії, виходячи з розміру 90 % суми заробітної плати, на яку нараховувався страховий внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням розміру усіх складових заробітної плати, в тому числі надбавки за вислугу років, які зазначені у довідці управління у справах преси та інформації Чернігівської обласної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 01/16/200-2 про складові заробітної плати на день звільнення з роботи, та виплатити їй недоотриману сум пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2017 року позов задоволено частково: визнано дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не включення до розміру заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_2 надбавки за вислугу років, розмір якої зазначений у довідці управління у справах преси та інформації Чернігівської обласної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 01/16/200-2 про складові заробітної плати станом на 04.04.2008 року та щодо виключення з її стажу державної служби періоду роботи з 01.05.1978 року по 14.10.1988 року в обласному управлінні у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів, та щодо визначення 89 відсотків розміру пенсії від суми її заробітної плати при стажі державної служби у 29 років 11 місяців 3 дні протиправними; зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України, відповідно до ст.ст. 33, 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії), включити до стажу державної служби ОСОБА_2 період роботи з 01.05.1978 року по 14.10.1988 року та здійснити (провести) донарахування до розміру призначеної їй пенсії, виходячи з розміру 90 % суми заробітної плати, на яку нараховувався страховий внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням розміру усіх складових заробітної плати, в тому числі надбавки за вислугу років, які зазначені у довідці Управління у справах преси та інформації Чернігівської обласної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 01/16/200-2 про складові заробітної плати, починаючи з 17 лютого 2017 року з урахуванням фактично виплачених сум; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, сторони по справі, кожен окремо, подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову, якою задовольнити вимоги в цій частині, в решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, з 04.04.2008 позивачка перебуває на обліку Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 89 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивачка неодноразово зверталась до Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України з заявами про перерахунок пенсії, однак управління надавало листи про відмову у здійсненні перерахунку, оскільки для цього відсутні правові підстави (а.с.11,12-13,14-16,17-18).

Відповідно до Довідки про заробітну плату державного службовця, наданої Управлінням у справах преси та інформації облдержадміністрації 07.04.2007 року № 01-16/200-2 ОСОБА_2, вбачається, що вона працює державним службовцем 29 років 11 місяців 03 днів; заробітна плата станом на 04 квітня 2008 рік складає 2424 грн. 35 коп. з яких: оклад 1515 грн., надбавка за 8 ранг 100 грн., надбавка за вислугу років 40 % - 646 грн., надбавка за високі досягнення у праці 150,27 грн., премія 13 грн. 08 коп. Згідно наданих до матеріалів справи копії трудової книжки (а.с.8-10) та архівних довідок (а.с.20-26) вбачається, що за період з 01.05.1978 року по 14.10.1988 року позивачка працювала в обласному управлінні у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів, та вказаний стаж відноситься до стажу державної служби.

На момент виходу позивачки на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції до 08.07.2011 року) було передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від суми їх посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пенсія ОСОБА_2 була нарахована в розмірі 89 % як особі зі стажем державної служби 19 років 5 місяць 19 днів, однак до вказаного періоду не була зарахована її робота в обласному управлінні у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів з 01.05.1978 року по 14.10.1988 року.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки пенсія державному службовцю не може бути більше 90 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок передбачених законом, тому позивачці необхідно здійснити перерахунок пенсії виходячи з розміру 90 % складових заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла до 01 травня 2014 року) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ст. 37-1 Закону України «Про державну службу»).

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач могла і повинна була дізнатися про своє порушене право відповідачем ще у 2008 році, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з 17.02.2017, тобто за шість місяців до дня звернення до суду, оскільки у відповідності до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, тобто в шестимісячний термін, з огляду на наступне.

До того ж, як вже було зазначено позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами про перерахунок пенсії з 2011 року.

Що стосується посилань апелянта на положення ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тобто, за минулий час без обмеження будь-яким строком виплачуються лише ті суми пенсії, які були нараховані, але не виплачені з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

В даному випадку право позивача на отримання цих сум пенсії відповідачем визнане не було, що й стало підставою звернення до суду. Разом з тим, необхідною умовою зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу підвищення до пенсії за минулий час, незважаючи на строки звернення до суду, є безумовне визнання відповідачем права позивача на отримання такого підвищення.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правомірно застосовано ст. 99 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 05.12.2017.