Справа № 210/3909/17
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3909/17
Провадження № 2-а/210/205/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" листопада 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі :

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Севанян М.Б.

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського УПП в м. Кривому Розі ДПП Шаповалова Антона Вікторовича, Чігріна Антона Ігоревича про визнання протиправоною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського УПП в м. Кривому Розі ДПП Шаповалова А. В., Чігріна А. І. про визнання протиправною та скасування постанови.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.2017 р. о 22 годині 05 хвилин він, керуючи автомобілем Москвич 2140, державний номер НОМЕР_1, рухався по вулиці Військове містечко-35 м. Кривого Рогу та його наздогнав автомобіль патрульної поліції подаючи сигнал зупинитися. Зазначає, що під час керування автомобілем ним не було допущено порушень Правил дорожнього руху України, вказаних працівників УПП він бачив та виконав їх вимоги про зупинку і рух, виконував всі передбачені ПДР України дії про швидкість, зупинку та стоянку. Після зупинки поліцейськими 3 роти 3 батальйону УПП у м. Кривому Розі ДПП капралом поліції Шаповаловим А. В. та капралом поліції Чігріним А. І., працівник поліції Чігрін А.І. пояснив зупинення як «відпрацювання транспортних засобів» та вимагав надати документи для перевірки. Після пред'явлення ним документів поліцейський вихопив водійське посвідчення та технічний паспорт з його рук і повідомивши про те, що буде складено постанову за відсутність полісу обов'язкового страхування направився до патрульного автомобіля. Через деякий час поліцейські покликали його та спитали чи потрібна йому копія постанови. Отримавши позитивну відповідь йому надали копію постанови. Відповідно до постанови БР № 001561 від 12.09.2017р. про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Відповідач Чігрін А. І., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судовому засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач Шаповалов А. В., належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на адміністративний позов, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судом як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Так, рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Судом встановлено, що 12 вересня 2017 року відповідачем Шаповаловим А. В. відносно позивача ОСОБА_2. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 001561 про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1(ґ) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1 статі 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив складену інспектором постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена вище постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, в судовому засіданні відтворено та досліджено відеозапис за 12.09.2017 р. з нагрудної боді - камери поліцейського з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 при перевірці документів інспектором ПП не надав останньому поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що в нього дійсно не було страхового полісу, тобто вину в скоєнні адміністративного правопорушення він визнав.

Тобто, з пояснень позивача, які у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що останній 12.09.2017 року не мав при собі діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є порушенням п. 2.1 «ґ» ПДР України та в свою чергу є складом правопорушення передбаченого частиною 1 статі 126 КУпАП, а тому інспектор ПП вірно застосував п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Крім того, відповідач, інспектор УПП в м. Кривому Розі Шаповалов А. В., на спростування вимог позивача надав заперечення в якому зазначив, що під час патрулювання 12 вересня 2017 року незадовго до зупинки був помічений позивач який знаходився біля транспортного засобу Москвіч 2140 з державними номерними знаками НОМЕР_1 яким керував позивач та в подальшому був зупинений. Після того, як було помічено т/з біля якого позивач вживав спиртні напої даний т/з був зупинений за кермом знаходився позивач гр. ОСОБА_2 Після зупинки вище зазначеного т/з, він підійшов до автомобіля, представився згідно з п. 3 ст.18 ЗУ "Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про причину зупинки. Попросив пред'явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс., але з зазначених документів страховий поліс який був наданий вже не діяв, так як термін дії закінчився, а іншого у позивача не було, тобто останній при собі не мав поліса обов'язкового страхування наземних транспортних засобів. Позивачу було повідомлено що в даному випадку останнім було скоєне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду справи. Позивачу також було запропоновано написати своє пояснення на окремому аркуші, про що зробили би відмітку у постанові, але позивач відмовилася. Після з'ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126КУпАП, а саме позивач не мав при собі та не надав на вимогу ІПП поліс обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штрафну розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 001561 від 12.09.2017 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Що підтверджується відеозаписом з боді-камери. Отже ним, вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але Позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Зазначив, що п. 6 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» - Поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу та /або документи що підтверджують відповідне право особи якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати , що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути об'єктом чи знаряддям правопорушення. Під час розгляду від позивача надійшло одне клопотання, про ознайомлення з матеріалами справи, дане клопотання було задоволено, так як з матеріалів справи був лише відеозапис, останній був з ним ознайомлений.

Також не погоджуюсь з твердженням позивача щодо незаконного розгляду справи на місці скоєння правопорушення вважає, що ним винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, яка встановлюють загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Оцінивши пояснення учасників судового розгляду та наявні докази, що стосуються дій позивача, суд вважає, що постанова відповідача відповідає вимогам закону. У судовому засіданні доводи позивача стосовно необхідності її скасування не знайшли свого підтвердження.

Не є підставою для задоволення позову і посилання позивача на те, що інспектор не дотримався вимог закону та розглянув справу на місці зупинки ТЗ.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Так, п. 4 Розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбаченою частиною першою 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правила дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Окрім того, слід зазначити, що у даному випадку підлягає застосуванню спеціальна норма ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно з якою у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, інспектор поліції Шаповалов А. В. мав повноваження для складання постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає помилковими висновки позивача відносно того, що розгляд адміністративної справи необхідно здійснювати за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, оскільки працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року у відповідності до положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-УІІІ від 14.07.2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 001561 від 12.09.2017р. інспектором патрульної поліції в м. Кривому Розі Шаповаловим А. В. була винесена правомірно, а тому адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.245, 247, 251, 252, 256, 268, 276-280, 283, 287, 288, 289 КУпАП, ст.3, 6, 18, 19, 70 ч.2, 104, 105, 106, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В позові ОСОБА_2 до поліцейських УПП в м. Кривому Розі ДПП Шаповалова Антона Вікторовича, Чігріна Антона Ігоревича про визнання протиправною та скасування постанови серії БР № 001561 від 12.09.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 Кп АП України та про визнання дій поліцейських УПП в м. Кривому Розі ДПП Шаповалова Антона Вікторовича, Чігріна Антона Ігоревича протиправними та такими, що порушили права ОСОБА_2 та вимоги чинного законодавства - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: Н. А. Літвіненко