Справа № 820/4846/17
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

06 грудня 2017 р. 14:52 год. справа № 820/4846/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання Хмелівській Н.М.,

за участі:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 В'єт, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну на ім'я громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що висновок від 10.03.2010 року є незаконним та необґрунтованими, що суперечить нормам законів України, а дії відповідача при винесенні рішення такими, що протерічить Конституції України та чинному законодавству України.

Представник позивача та позивач у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином, представник позивача до канцелярії суду подав заяву, в якому просив розглядати справу без участі позивача та його представника зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях та додаткових пояснень по справі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне.

Громадянин ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про обмін посвідки на постійне проживання в Україні.

Головним управлінням ДМС України в Харківській області листом № 04/1-2140/ від 31.08.2017 року повідомило ОСОБА_3 В'єт, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області було скасовано посвідку на постійне проживання в Україні видану на підставі Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію" від 07 червня 2001 року. Копію рішення про скасування вказаної посвідки позивачу надано не було.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення суд зазначає, що статтею 19 Конституції України на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб покладений обов'язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Стаття 26 Конституції України гарантує, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію".

Так, відповідно до ст. 1 вищенаведеного Закону, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в'їзд в Україну для постійного проживання.

Відповідно абз. 4 п. 4 Прикінцевих Положень Закону України "Про імміграцію" вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом ОСОБА_2 Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Стаття 12 Закону України "Про імміграцію" передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до п.п. 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1983 від 26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Суд звертає увагу на те, що при наданні позивачу посвідки на постійне проживання в Україні ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області проводив перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну не виявив та надав позивачу посвідку на постійне проживання в Україні.

Із матеріалів справи судом не встановлено, що на даний час з'явилися обставини, встановлені ст. 12 Закону України "Про імміграцію", які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію позивача.

Зясувавши обставини спірних правовідносин суд дійшов висновку, що суб'єктом владних повноважень не наведено жодних правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт.

Юридична обставина, з якою закон повязує виникнення певних прав особи зворотної дії не має. Фактична підстава, на яку посилається відповідач, мала існувати на момент первісного рішення про надання дозволу на імміграцію позивача та видачу посвідки.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Враховуюче викладене, у ході розгляду зазначеної справи, відповідачем не надано доказів правомірності прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнятого ВГІРФО ГУ МВС України в Харківській області.

Щодо позовних вимог позивача про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну на ім'я громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В ході розгляду адміністративної справи, встановлено що фактичною підставою звернення позивача до Харківського окружного адміністративного суду був факт відмови суб'єкта владних повноважень щодо обміну посвідки на постійне місце проживання громадянину ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1 та одночасне сповіщення позивача про її скасування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що фактично позивач оскаржує висновок від 10.03.2010 року про скасування посвідки на постійне проживання, в ході розгляду адміністративної справи судом не встановлено, а з боку позивача не надано доказів існування інших рішень, які порушували б права позивача в контексті заявлених позовних вимог.

Суд враховує той факт, що згідно з висновку від 10.03.2010 року громадянину ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1 було скасовано посвідку на постійне проживання в України серії ХР № 09389 виданий 22.09.2003 року.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Наведені та інші положення КАС України дають підстави стверджувати, що в адміністративному судочинстві діє презумпція неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, який зобов'язаний в порядку судової процедури, визначеної законом, довести суду правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності. Отже, адміністративне судочинство - це специфічний вид судочинства, де твердження особи про порушення прав вважаються правомірними, поки владний суб'єкт не доведе перед судом протилежне. Правомірні твердження про порушення прав і свобод підлягають в першу чергу негайному захисту.

Таким чином суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог з метою належного захисту позивача.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про необхідність скасування висновку відповідача про скасування посвідки на постійне місце проживання, як прийнятого не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, без урахування принципу пропорційності, а також права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд присуджує документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме судовий збір у сумі 320,00 (триста двадцять) грн., 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 50, 160-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування посвідки на постійне проживання громадянину ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 24) на користь громадянина ОСОБА_2 Республіки В'єтнам ОСОБА_3 В'єт (вул. Киргизька, буд. 112, гуртожиток, м. Харків, 61000, ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у сумі 320,00 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 08.12.2017 року.

Суддя Супрун Ю.О.