Справа № 810/1466/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1466/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Качак Х.Б., за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліни Володимирівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", про визнання протиправними дій та скасування запису,-

В С Т А Н О В И В:

28.04.2016р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліни Володимирівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (надалі ТОВ"КЕЙ-КОЛЕКТ"), про скасування запису в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 6865475) про зміну умов обтяження нерухомого майна - житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вчиненого 12.12.2012 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. на підставі Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки від 25.03.2008 № 80815, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", посвідченого нотаріусом 12.12.2011 та зареєстрованого за номером 5207-5208.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення відповідача є протиправним, оскільки прийняті з порушенням норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 р. у задоволені позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність дій.

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_2 представником позивача в інтересах позивача, в якій зазначено, що постанову прийнято з порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 р. та прийняти нову постанову якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2.

25.03.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 78000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався повернути банку суму кредиту у термін до 25 березня 2022 року та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 960,00 доларів США.

25.03.2008р. в цей же день Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 80815 відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 передана в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку "УкрСиббанк" в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором і в цей же день, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., який посвідчував договір накладено заборону на відчуження предмету іпотеки.

12.12.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк") (клієнт) та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" (фактор) був укладений договір факторингу № 1, відповідно до умов якого банк відступив на користь фактора права вимоги за низкою кредитних договорів, укладених між ПАТ "УкрСиббанк" та фізичними і юридичними особами, серед яких був і договір про надання споживчого кредиту від 25.03.2008 № 0, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3

Крім того, 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (цедент) та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" (цесіонарій) був укладений договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 12.12.2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., зареєстрований у реєстрі за № 5207-5208, відповідно до якого у зв'язку з укладенням між цедентом і цесіонарієм договору факторингу від 12.12.2011 № 1 цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі й за договором іпотеки від 25.03.2008 № 80815, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва від 08.12.2011 № 13102668, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України на підставі розпорядження від 08.12.2011 № 732, юридична особа - ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" є фінансовою установою.

15.12.2011 р. ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" надіслало на адресу ОСОБА_3 повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором від 25.03.2008 № 0, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3

12.12.2012 р. ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" звернулось до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. з повідомленням про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 № 5207-5208.

12.12.2012 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. в Держаний реєстр іпотек внесено запис за номером 6865475, відповідно до якого вилучено відомості про іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та додано запис про іпотекодержателя - ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ".

Відомості у Держаному реєстрі іпотек про іпотекодавця - ОСОБА_3 і предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 залишено без змін.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами, не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на день виникнення спірних відносин) (далі - Закон № 1952 в редакції на день прийняття відповідачем спірного рішення 18.01.2015р.) визначені правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно ст.2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно цієї ж статті, державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав;

Частиною 5 ст. 3 Закону №1952 передбачено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у порядку встановленому ч. 1 ст. 15 Закону №1952, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 2 статті 9 Закону № 1952 визначені повноваження державного реєстратора, зокрема:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8 -1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Закону №1952 передбачений перелік підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно статті 24 Закону України "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов'язанням не допускається у разі видачі заставної. Після видачі заставної перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов'язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом порядку.

Статтею 25 вказаного Закону встановлено, що передача заставної здійснюється шляхом виконання на ній особою, якій належить заставна (індосантом), передавального напису (індосаменту) на користь іншої особи (індосата) та передачі оригіналу заставної. Передача заставної не потребує згоди іпотекодавця або боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця. У передавальному написі зазначаються прізвище, ім'я, по батькові та адреса фізичної особи або найменування та адреса юридичної особи, якій передається заставна. Передавальний напис підписується зазначеним у заставній іпотекодержателем, а якщо цей напис не перший - власником заставної, зазначеним у попередньому індосаменті. Індосант - юридична особа засвідчує підпис уповноваженої особи печаткою. У тексті передавального напису можуть вказуватися умови, за яких здійснюється передача заставної. Написи на заставній, що забороняють її наступну передачу, є недійсними. У разі недостатності на заставній місця для передавальних написів або інших необхідних відміток до заставної прикріплюється додатковий лист, написи на якому виконуються таким чином, щоб вони починалися на заставній і закінчувалися на цьому листі. Всі аркуші заставної складають єдине ціле, вони повинні бути пронумеровані і скріплені печаткою нотаріуса. Окремі аркуші заставної не мають юридичної сили. Індосант зобов'язаний у п'ятиденний строк письмово повідомити боржника про передачу заставної індосату та всіма доступними засобами не припустити виконання основного зобов'язання боржником на свою користь. У разі невиконання цього обов'язку індосантом передача заставної є дійсною, а індосат має право вимагати від індосанта відшкодування завданих збитків. Якщо основне зобов'язання підлягає виконанню частинами, індосант зобов'язаний передати індосату копії документів, що підтверджують отримані платежі та реєстр отриманих платежів за заставною.

Статтею 26 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що передача заставної шляхом вчинення індосаменту надає індосату всі права іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов'язанням. Передача заставної не вимагає державної реєстрації. Проте на розсуд індосата передача заставної може бути зареєстрована у встановленому законом порядку. Індосант несе відповідальність перед індосатом за достовірність відомостей, що містяться у заставній, та дійсність заставної, але індосант, якщо інше не передбачене умовами індосаменту, не відповідає за виконання іпотекодавцем чи боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимог за заставною. За фактом передачі заставної індосант засвідчує індосату, що на момент передачі заставної боржник продовжує належним чином виконувати основне зобов'язання і він здійснив відповідно до умов заставної всі платежі, належні до сплати до дати передачі заставної, якщо індосат не був письмово повідомлений індосантом про інше. Індосант несе відповідальність перед індосатом за будь-які збитки, завдані внаслідок невиконання цієї умови. Боржник може відмовитись здійснювати платежі за заставною на користь індосата, який добросовісно набув заставну шляхом здійснення платежу індосанту і не знав про недостовірність відомостей, що містяться в заставній, або про недійсність заставної чи про інші заперечення боржника щодо здійснення платежів за заставною, тільки у разі належного виконання боржником основного зобов'язання або якщо заставна була видана під впливом обману, насильства, погрози чи зловмисної домовленості сторін. Інші обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні платежів за заставною. До отримання письмового повідомлення від індосанта про передачу заставної боржник може продовжувати здійснювати платежі на користь індосанта. У цьому разі боржник не несе відповідальності перед індосатом за здійснення таких платежів індосанту.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з положеннями статті 3 вказаного Закону іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 20 Закону передбачено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

В силу статті 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно.

Статтею 4 цього Закону також передбачено, що державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя.

На час виникнення спірних правовідносин державна реєстрація іпотек здійснювалась на підставі Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 410, який діяв до 31 грудня 2012 року (далі - Тимчасовий порядок).

Відповідно до пункту 1 Тимчасового порядку державна реєстрація іпотек здійснюється з метою: реалізації переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки; надання в інтересах фізичних чи юридичних осіб інформації про обтяження нерухомого майна іпотекою або про відсутність такого обтяження.

В силу пунктів 4, 5 Тимчасового порядку державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Державний реєстр іпотек (далі - Реєстру), а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру.

Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором.

Відповідно до приписів пункту 1 Тимчасового порядку функції реєстраторів здійснюють державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

Пунктами 6, 17 Тимчасового порядку передбачено внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою, внесення змін і додаткових відомостей до запису здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

У повідомленні зазначаються: 1) дата державної реєстрації відомостей; 2) порядковий номер запису; 3) підстава внесення відомостей (повідомлення іпотекодержателя чи рішення суду); 4) відомості про реєстратора. Додатково в повідомленні зазначаються відомості: 1) про державну реєстрацію змін умов обтяження нерухомого майна іпотекою - відповідні зміни і додаткові відомості до запису, внесення яких передбачено пунктом 8 цього Порядку; 2) про відступлення прав за іпотечним договором: про особу, на користь якої здійснено відступлення прав за іпотечним договором; про договір, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором (пункти 18, 19 Тимчасового порядку).

Пунктом 21 Тимчасового порядку передбачено, що реєстратор відмовляє у внесенні змін і додаткових відомостей до запису у разі, коли: 1) у повідомленні відсутні або наведено не повністю чи з виправленням відомості, зазначені у пунктах 18 і 19 цього Порядку; 2) іпотекодержатель не пред'явив паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі коли уповноважена ним особа діє від імені іпотекодержателя фізичної чи юридичної особи - відповідну довіреність; 3) до повідомлення не додано текст змін і додаткових відомостей, внесених до іпотечного договору (договору, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором або передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної); 4) відсутній документ про плату за внесення змін і додаткових відомостей до запису; 5) плату внесено не в повному обсязі.

Узагальнюючи викладене, суд зазначає, що державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою є публічною функцією, яка здійснюється уповноваженими державою особами - реєстраторами на підставі повідомлень іпотекодержателів і полягає в забезпеченні пріоритету прав іпотекодержателя перед іншими кредиторами, в разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою є актом індивідуальної дії, яка стосується виключно прав, свобод чи законних інтересів іпотекодержателя. Відмова у здійсненні державної реєстрації або скасування цього запису в Державному реєстрі іпотек впливає на зміну правового стану іпотекодержателя, адже позбавляє його пріоритету в разі задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, і жодним чином не впливає на права боржника, який зобов'язаний виконати забезпечене іпотекою боргове зобов'язання перед кредитором.

Таким чином, публічні правовідносини з приводу державної реєстрації обтяження виникають між реєстратором (нотаріусом) як особою , яка здійснює владну управлінську функцію, і іпотекодержателем, який звернувся до реєстратора з відповідним повідомленням.

Це означає, що лише іпотекодержатель має право на позов до реєстратора, якщо він неправомірно відмовляє у вчиненні реєстраційної дії або вчиняє її у неналежний спосіб. Такого права позбавлений боржник.

В разі, якщо боржник оспорює правочин, на підставі якого виникло іпотечне зобов'язання, такий спір має вирішуватися у порядку позовного провадження за правилами цивільного або господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений 25.03.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту № 0 не був розірваний у встановленому законом порядку.

Крім того, в судовому порядку не був розірваний договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 р. укладений між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (цедент) та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", що підтверджено судовим рішення у справі № 758/7594/16ц.

Вказане апелянтом не спростовано.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, оскільки позивач за кредитним договором не сплатила суму боргу, отже, Державному реєстрі іпотек у забезпечення зобов'язань запис за № 6865475 повинна відповідати дійсності, а саме те, що іпотекодержателем є ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ".

Всі наведені апелянтом доводи колегія суддів вважає такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 06.12.2017 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліни Володимирівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", про визнання протиправними дій та скасування запису, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль