Справа № 159/4554/17
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4554/17
Провадження № 2-а/159/257/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Головного управління ДФС України ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач обґрунтувала позовні вимоги тим, що відповідач своєю постановою від 15.11.2017 року неправомірно притягнув її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 165-1 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 грн. за порушення податкового законодавства. Позивач стверджує, що жодним чином не порушила вимоги податкового законодавства, вказуючи при цьому на ряд порушень норм матеріального та процесуального права, допущених відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема позивач зазначила, що її, як головного бухгалтера Філії "Ковельський автодор" дочірнього підприємства "Волинський облавтодор", притягнуто до адміністративної відповідальності за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2017 року в сумі 36783,40 грн. зі строком сплати 20 жовтня 2017 року. Філія не є юридичною особою, а причиною несвоєчасної сплати єдиного внеску стала відсутність бюджетного фінансування зі сторони центральних органів державної виконавчої влади. За таких обставин вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення та прохає скасувати постанову, винесену відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримала з підстав, зазначених у адміністративному позові. Прохає суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 15 листопада 2017 року щодо притягнення її до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача ОСОБА_2 позову не визнала і заперечила проти його задоволення, просить відмовити за безпідставністю. Заперечуючи проти позову посилається на те, що згідно Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" страхувальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обмислювати і сплачувати в установлені строки єдиний внесок. Відповідно до пункту 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Підпунктом 4.1.1, 4.1.2 пункту 4.1 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначено, що єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суми відрахувань податків, інших обовязкових платежів, що відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат чи на інші цілі за дорученням отримувача; єдиний внесок нараховується на суми, що визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Підпунктом 4.3.6 пункту 4.3 розділу IV Інструкції визначено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем наведено ряд обставин, якими вона обґрунтовує свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення та порушення відповідачем норм процесуального та матеріального права. В суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин, які жодним чином не заперечені відповідачем.

Так, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 15.11.2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 165-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 грн.

Як вбачається з вказаної вище постанови, суть правопорушення полягає в тому, що позивач, обіймаючи посаду головного бухгалтера Філії "Ковельський автодор" допустила несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2017 року в сумі 36783,40 грн. зі строком сплати 20.10.2017 року.

Позивач є головним бухгалтером Філії "Ковельський автодор" і, відповідно до ст. ст. 9, 26 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закону), несе адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску. Персональна відповідальність головного бухгалтера філії за своєчасність розрахунків з бюджетними і позабюджетними фондами, своєчасність виплати заробітної плати працівникам філії, визначена і пунктом 5.12. Положення про філію "Ковельський автодор" дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

В той же час, суд вважає, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не враховано усі положення вказаного Закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону, базою для нарахування та утримання єдиного внеску є: заробітна плата найманих працівників, оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця; допомога по тимчасовій непрацездатності, допомога у зв'язку з вагітністю та пологами, допомога або компенсації, що виплачуються відповідно до законодавства.

Згідно з абзацом другим ч. 8 ст. 9 вказаного Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею таких сум. Законом не передбачено обов'язок платника сплатити єдиний внесок у той час, коли заробітна плата не виплачується. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 12 цієї статті Закону встановлено, що зобов'язання зі сплати єдиного внеску мають пріоритет виконання над усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати.

Однак, згідно пунктів 5.8, 5.11. Положення про філію "Ковельський автодор" дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", на підставі положення про оплату праці, затвердженого Підприємством (дочірне підприємство "Волинський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України") і погодженого з профспілковим комітетом Підприємтсва, колективного договору, галузевої угоди Філія здійснює оплату праці своїх працівників і наданням їм трудових і соціальних пільг. Забезпечення діяльності Філії здійснюється начальником за рахунок коштів, переданих Філії Підприємством як оборотні кошти, отриманих Філією за результатами господарської діяльності.

Як вбачається з довідки дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" кошти для погашення ЄСВ та виплати заробітної плати за вересень 2017 року не надійшли.

За вказаних обставин позивач, як відповідальна особа, не мала можливості здійснити оплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, її вина в несвоєчасній сплаті цього внеску не доведена, а тому в її діях відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Крім цього, зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вимогами ст. 251 КУпАП встановлено перелік доказів в справі про адміністративні правопорушення.

Будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП, в підтвердження обставин, викладених в постанові, в оскаржуваній постанові не вказані.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності . Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд визнає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови не застосовував норми ст.ст. 33, 252, 280 КУпАП, оскільки оцінку доказів вчинення правопорушення не проводив, розмір штрафу в постанові жодним чином не обґрунтував, не досліджував інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що потягло за собою безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач жодним чином не заперечив всіх інших обставин, стверджених позивачем, а тому, за вказаних вище обставин, права позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушені діями відповідача щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

З огляду на кількість та характер допущених відповідачем порушень норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, така постанова не може вважатись законною.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнім є визнання протиправною та скасування вказаної вище постанови в справі про адміністративне правопорушення, що позивач і просить.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що постанову від 15 листопада 2017 року, винесену заступником начальника Головного Управління ДФС у Волинській області ОСОБА_3, в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 165-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2550 грн. слід визнати протиправною та скасувати цю постанову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Однак, згідно рішення Конституційного суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року в справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 171-2 КАС України.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що дана постанова підлягає оскарженню в загальному порядку, передбаченому нормами КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 41, 71, 72, 86, 99, 100, 102, ч. 6 ст. 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 33, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 287, п. 3 ч. 1 ст. 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 7, 9, 36 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову від 15 листопада 2017 року заступника начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 165-1 КУпАП України, скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Головуючий:ОСОБА_4