Справа № 619/3406/17
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/3406/17
провадження №2-а/619/122/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону №2 рядового поліції ОСОБА_4 Управління патрульної поліції в м.Харкові про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив:

ОСОБА_3 л.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАА №183513 від 11.10.2017 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти №1 батальйону №2 рядовим поліції ОСОБА_4 УПП в м.Харкові та закрити провадження по справі посилаючись на те, що 11.10.2017 року о 15:55:01 за адресою: м.Харків вул. Перемоги, 61 інспектором Кліщем С.В. була розглянута справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та на місці зупинки транспортного засобу винесена зазначена вище постанова про, начебто, скоєне нею адміністративне правопорушення, а саме: 11.10.2017 о 16:04:12 в м.Харків вул. Победы, 61 не виконала вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрямок руху по смузі» зі смуги, з якої дозволено рух лише ліворуч здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4 ґ ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Із даною постановою вона не згодна, оскільки не був складений протокол про адміністративне правопорушення, при розгляді справи вона участі не приймала, права розяснені не були, порушено право на захист, справа розглянута не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Крім того, про жоден доказ її повідомлено не було і не зазначено про докази у постанові. Таким чином, був порушений порядок розгляду і принцип відкритості, оскільки працівник поліції розглянув справу не за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції. Неправомірність винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення підтверджується висновком Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 26.08.2015 та Рішенням Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015. Постанова містить протиріччя щодо часу вчинення адміністративного правопорушення та часу винесення постанови та відсутня така вулиця, як «вул. Победы».

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Судом встановлені обставини та дослідженні докази.

11.10.2017 інспектором 2 бат. 1 роти УПП у м.Харків рядовим поліції ОСОБА_4 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №183513 про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови 11.10.2017 о 16год.04хв. в м.Харків по вул. «Победы», 61, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Nissan Murano АХ7092НА, не виконала вимогу дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смузі», зі смуги з якої дозволено рух лише ліворуч здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4.ґ ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, за що відповідальність передачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до статті 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до вказаного Закону встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) (далі - ПДР).

При цьому, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, за змістом п.8.4.ґ ПДР дорожні знаки поділяються, в т.ч. на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

Пунктом 5.18 передбачено інформаційно вказівний знак: "Напрямок руху по смузі". Показує дозволений напрямок руху по смузі.

Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про не складення протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи

місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, ті, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Отже, відповідач, є уповноваженою особою на здійснення контролю за дотриманням ПДР та складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

З 08 серпня 2015 року набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і у статтю 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обовязку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача щодо застосування до правовідносин, що виникли рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, оскільки після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обовязковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Відповідно до п. 4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За пунктом 3 розділу III Інструкції постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Із змісту ст. 247 КУпАП убачається, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, відповідачем правомірно не складався протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

У судовому засіданні оглянуто наданий відповідачем відеозапис із нагрудних відео реєстраторів, якими зафіксовано, що позивачу після зупинки її працівниками поліції були розяснені її права та вона не заперечувала факту вчинення правопорушення, відмовилася від запропонованого працівником поліції перегляду відеозапису на підтвердження факту вчинення правопорушення, що спростовує її твердження у позові про начеб-то неповідомлення її про докази вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 158 163 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. М. Нечипоренко