Справа № 243/9212/17
Суддя: Сидоренко І. О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 1 Словянського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську сержанту ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську сержанту ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Даний адміністративний позов мотивований тим, що 09 жовтня 2017 року, о 10 год. 20 хв., позивач керував автомобілем ЗАЗ TF 698К, державний номерний знак НОМЕР_1 по дорозі по вул. Світлодарській у напряму вул. Свободи, у м. Словянську Донецької області зі швидкістю 30 км/год у правому боці дороги. Його зупинила відповідач і повідомила про те, що він нібито порушив п. 15.9е та п. 15.10а ПДР, а саме, нібито він керуючи ТЗ порушив правила зупинки та стоянки, а саме здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.91.1 та винесла постанову серії БР № 504790 від 09.10.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Вважає таку постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідач не вказала ані свого прізвища, ані посади, ані спеціального звання. Також, позивач не здійснював зупинку по віл. Торській біля б. 53а у м. Словянську, а здійснив зупинку керуючи транспортним засобом тільки по вул. Світлодарській у м. Словянську на вимогу відповідача, тобто у даному випадку відсутній субєкт правопорушення і як наслідок субєктивна сторона правопорушення, що в цілому виключає його склад. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази події правопорушення, тобто того, що нібито здійснював зупинку по вул. Торській біля будинку 53а у м. Словянську. В матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача. Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, розяснено її права та обовязки, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Просить суд визнати незаконними дії відповідача по справі поліцейської 3 роти УПП в м. Краматорську та м. Словянську сержанта поліції ОСОБА_2, які полягають у складанні постанови серії БР № 504790 від 09.10.2017 року.

Відповідачем поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної служби, сержантом поліції ОСОБА_2 надано суду письмове заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1, яке мотивовано наступним. Під час патрулювання 09.10.2017 року Поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську ДПП сержантом поліції ОСОБА_2, разом з своїми напарником ОСОБА_3, було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: о 10 год. 20 хв. в м. Словянську по вул. Торська, біля буд. 53А, водій керуючи транспортним засобом ЗАЗ ТР 698К, номерний знак НОМЕР_2 здійснив зупинку та подальшу стоянку транспортного засобу ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком № 5.41.1, а саме безпосередньо на зупинці для маршрутних транспортних засобів порушуючи цим п.п. 15.9 «е» та 15.10 «а» ПДР України за вищевказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122 ч. 1 КУпАП. Наголошують, що момент коли транспортний засіб позивача здійснював стоянку на зупинці для маршрутних транспортних засобів був зафіксований на камеру поліцейського № АН00005 яка була розташована на поліцейському авто згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію». На момент виявлення правопорушення поліцейськими, позивач в транспортному засобі не знаходився, але через деякий час було помічено як позивач сідає у своє авто та починає рух. Після чого поліцейськими було прийнято рішення відреагувати на правопорушення, ураховуючи те що позивач вже почав рух на своєму авто, щоб не створювати перешкоди для руху інших транспортних засобів поліцейськими було подано звуковий сигнал та повідомлено через гучномовець який розташований на поліцейському авто, щоб позивач зупинився після того як проїде перехрестя без порушень ПДД. Позивач зупинився повернувши на перехресті ліворуч та зупинився біля будинку № 8 розташованому по вул. Світлодарська (колишня Чубаря). Після зупинки транспортного засобу позивача поліцейський підійшов, належним чином представився, пояснив причину перевірки документів та попросив предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії «В», реєстраційний документ на транспортний засіб, та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353XII, та ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 № 1961 -IV. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.п. 15.9 «е» та 15.10 «а» ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейським було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, щодо водія ОСОБА_1, позивачу було розяснено права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок і строки оскарження Постанови та наслідки несплати штрафу, а саме ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, та ст. 63 Конституції України. Факт розяснення прав та обовязків позивачу було зафіксовано на камеру поліцейського АН 00005. яка була закріплена на форменому одязі поліцейського. Згідно зі ст. 285 КУпАП гр. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено її копію, про що свідчить підпис Позивача у графі № 10. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи Місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При винесенні постанови поліцейський керувався Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ , Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та Наказом № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580 - VII, поліцейський уповноважений здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, п. 8 ч. 1 ст. 23 цього Закону встановлює, що поліцейський, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно статті 278 КУпАП та п. 5 Розділу III Наказу № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор зясував питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції уповноважені розглядати справи за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122КУпАП. 2) чи правильно складено протокол/постанова та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч. 5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. Розгляд справи відбувався у присутності позивача. 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали. 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Ні яких клопотань позивач не заявляв. Також зазначають те, що після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 26.05.2015 N 5-рп/2015, 14 липня 2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» за № 596 - VIII, відповідно до п. 38 ч. 1 якого до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме: після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Зазначений закон набрав сили 08.08.2015 року. Під час складання постанови поліцейський оцінив докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем за своїм внутрішнім переконанням,що грунтувалось на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог правил дорожнього руху (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). По-друге: Позивач зазначає, що нібито поліцейський не врахував вимоги ст. 33 КУпАП. В ч. 2 ст. 33 КУпАП зазначається, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього РУХУ» У тому числі зафіксованого в автоматичному режимі. Законодавець запровадив таке виключення, тому що санкції за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не є відносно визначеними (тобто такими, що передбачають один вид покарання і вказують його нижчу та вищу межі), тому враховувати особу правопорушника, ступінь його вини та інше немає сенсу. По-третє: Позивачем в адміністративному позові про скасування постанови від 09.10.2017 р. зазначено, що співробітник патрульної поліції порушив вимоги ст. 276 КУпАП та розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці «правопорушення», а не в Управлінні, як цього, на думку Позивача, вимагає вищевказана норма. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 N 5-рп/2015, (на яке також посилається позивач) дано офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, в якому суд вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_4 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Місто Словянськ є окремою адміністративно-територіальною одиницею, на яку поширюється юрисдикція Управління, щодо розгляду відповідної категорії справ про адміністративні правопорушення посадовими особами Управління. Інспектором патрульної поліції м. Краматорська та Словянська, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено Постанову в межах м. Словянська, а саме за місцем вчинення адміністративного правопорушення. По-четверте: Позивач у своєму позові вказує на те що він не здійснював зупинку на своєму транспортному засобі на зупинці для маршрутних транспортних засобів по вул. Торська біля буд. № 53А, а єдину зупинку яку він робив це тільки на вимогу поліцейського біля буд № 8 по вул. Світлодарській (колишня Чубаря). У відповідь цього хочуть відповісти наступне: що все вищевказане спростовується відеофіксацією з відеокамери № АН00005 поліцейського яка була розташована на поліцейській машині та на форменному одязі відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію». На відеозаписі чітко видно як транспортний засіб позивача стоїть з порушенням ПДД, також позивач на відео пояснює причину зупинки - що в нього нібито виникли якісь проблеми з чи то генератором чи стартером і він був змушений зупинитись, для того щоб вийти з авто та подзвонити майстру (нібито в його авто не має звязку). По-пяте: Позивач у своєму позові вказує, що поліцейським ОСОБА_2 нібито не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були враховані пояснення позивача. На відповідь позивачу зазначають, що коли поліцейський тільки підійшов до позивача він належним чином представився (Назвав свою посаду, спеціальне звання та П.І.Б)- це і було оголошення особи яка розглядає справу, та саме з цього моменту і починається розгляд справи як зазначено у ст. 279 (Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення) КУпАП. Також Відповідач після того як належним чином представився повідомив позивачу про те, що відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» проводиться відео фіксація їхньої розмови. Також позивачу було запропоновано надати письмове пояснення на що позивач відповів відмовою. Також позивача було запитано чи не бажає він заявити якісь клопотання, на що він відповів відмовою.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви, наполягав на задоволенні позову, додатково пояснив, що він на своєму транспортному засобі зупинився біля магазину ПАТ «АТБ» по вул. Торській, оскільки в його автомобілі не заводився двигун. Після чого він попросив сторонню людини допомогти йому відремонтувати машину. Стороння людина, після того як автомобіль позивача завівся, відїхав на ній і став під заборонений для зупинки знак. Позивач в цей час ходив до магазину розмінювати гроші, щоб заплатити за ремонт. Потім позивач сів у свій автомобіль та поїхав, а отже зазначає, що він не здійснював зупинку на своєму транспортному засобі на зупинці для маршрутних транспортних засобів по вул. Торська біля буд. № 53А, а єдину зупинку яку він робив тільки на вимогу поліцейського біля буд № 8 по вул. Світлодарській, де його останні і зупинили.

Відповідач поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що дії поліцейського патрульної поліції у м. Краматорськ та Словянськ УПП, сержанта поліції ОСОБА_2 по складанню Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірними та цілком обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень поліції віднесено регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати правила дорожнього руху.

Згідно з вимогами п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» суд приймає до уваги відеозапис з камери № АН00005 як належний та допустимий доказ при розгляді даної справи в розумінні ст. 70 КАС України.

Під час патрулювання 09.10.2017 року Поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську ДПП сержантом поліції ОСОБА_2 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: о 10 год. 20 хв. в м. Словянську по вул. Торська, біля буд. 53А, водій керуючи транспортним засобом ЗАЗ ТР 698К, номерний знак НОМЕР_2 здійснив зупинку та подальшу стоянку транспортного засобу ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком № 5.41.1, а саме безпосередньо на зупинці для маршрутних транспортних засобів. На момент виявлення правопорушення поліцейськими, позивач в транспортному засобі не знаходився, але через деякий час було помічено як позивач сідає у своє авто та починає рух.

Після зупинки транспортного засобу позивача поліцейський підійшов, належним чином представився, пояснив причину перевірки документів та попросив предявити документи, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії «В», реєстраційний документ на транспортний засіб, та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Факт розяснення прав та обовязків позивачу було зафіксовано на камеру поліцейського АН 00005. яка була закріплена на форменому одязі поліцейського. Згідно зі ст. 285 КУпАП гр. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено її копію, про що свідчить підпис позивача у графі № 10. Клопотань позивач не заявив.

Посилання позивача на те, що в його автомобілі був не він, а стороння людина, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки вони спростовуються дослідженим у судовому засіданні диском з відеозаписом, на якому чітко видно, що в транспортному засобі позивача, який стояв під забороненим знаком зупинки більше 5 хвилин, був саме позивач.

Також, відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 N 5-рп/2015, дано офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, в якому суд вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_4 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Місто Словянськ є окремою адміністративно-територіальною одиницею, на яку поширюється юрисдикція Управління, щодо розгляду відповідної категорії справ про адміністративні правопорушення посадовими особами Управління. Інспектором патрульної поліції м. Краматорська та Словянська, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено Постанову в межах м. Словянська, а саме за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що та обставина, що ОСОБА_1П о 10 год. 20 хв. в м. Словянську по вул. Торська, біля буд. 53А, керуючи транспортним засобом ЗАЗ ТР 698К, номерний знак НОМЕР_2 здійснив зупинку та подальшу стоянку транспортного засобу ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком № 5.41.1, а саме безпосередньо на зупинці для маршрутних транспортних засобів порушуючи цим п.п. 15.9 «е» та 15.10 «а» ПДР України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Пунктами 15.9 «е», 15.10 «а» Правил дорожнього руху України зазначено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка. Дорожній знак під номером 5.41.1 застосовується для позначення пункту зупинки автобуса.

Отже, приймаючи до уваги, що мало місце порушення позивачем ПДР України, суд вважає дії поліцейського 3 роти батальйону Управління патрульної поліції ОСОБА_2 по складанню оскаржуваної постанови цілком обґрунтованими та правомірними.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у вигляді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В оскаржуваній постанові відповідачем ОСОБА_2 зазначено, що позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач правильно кваліфікував дії правопорушника та застосував до нього стягнення, передбачене санкцією даної статті.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що протокол про вчинене адміністративне правопорушення складений не був, відповідачем одразу була винесена оскаржувана постанова. Вирішуючи питання про правомірність таких дій відповідача ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Статтею 222 КУпАП зазначено, що органи національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі за частинами першою та другою статті 122 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а саме:

Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши вищенаведені законодавчі положення та приймаючи до уваги обставини справи, суд доходить до висновку, що поліцейський ОСОБА_2 не зобовязана була складати протокол про адміністративне правопорушення. Посилання позивача на ту обставину, що він оспорював допущене ним порушення, що є підставою для обовязкового складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд до уваги не приймає, оскільки, як вище зазначено, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачає, обовязкове складання протоколу про адміністративне правопорушення, якщо особа оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, крім випадків, в тому числі, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, відповідно до ст. 33 КУпАП (загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення). при накладення стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення. особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, окрім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, діючим законодавством передбачено, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вищевикладені обставини не встановлюються.

Таким чином, суд доходить до висновку, що поліцейським роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_2 були враховані всі обставини, що підлягають з'ясуванню, а саме було виявлено правопорушення та надана правова, законна кваліфікація неправомірним діям ОСОБА_1, та доходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 2, 9-10, 17, 69-71, 117-118, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 257, 280, 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Краматорську та Словянську сержанту ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_5