Справа № 338/855/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10432/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В.,Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу старшого інспектора відділу моніторингу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гураль Наталії Василівни на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора відділу моніторингу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гураль Наталії Василівни про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до старшого інспектора відділу моніторингу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гураль Н. В. про визнання незаконною та скасування постанови серії АР №647063 від 12.08.2017 року, якою він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 гривень.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року позов задоволений.

Старший інспектор відділу моніторингу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гураль Н.В. оскаржила постанову суду першої інстанції.

Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд повинен оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням та ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Однак, суд першої інстанції прийняв у якості доказу пояснення позивача ОСОБА_2 без всебічного та об'єктивного дослідження інших доказів. Зазначає апелянт, що пояснення відповідача не були взяті до уваги судом, що позбавило її довести правомірність прийнятої постанови.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду були повідомлені належним чином. Суд ухвалив провести розгляд апеляційної скарги на підставі ст.ст.41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою інспектора УПП в м. Івано-Франківська Гураль Н.В. серії АР №647063 від 12 серпня 2017 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки 12.08.2017 року о 00 год. 30 хв. на вул. Вовчинецькій, 60 у місті Івано-Франківську, керуючи автомобілем Опель Омега НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» і тим самим допустив порушення пункту 8.4.(в) ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у постанові не зазначені і до неї не додані, як і не надані суду під час розгляду справи, а тому відповідачем не доведено правомірність винесеної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд та зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: Правил дорожнього руху, Правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 122 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз'яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом першої інстанції, і апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду, що жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, що свідчать про вчинення ОСОБА_2 12.08.2017 року порушення вимог дорожнього знаку п.п. 3.21 «В'їзд заборонено» відповідачем не надано, у оскаржуваній постанові такі докази не зазначені і до неї не додані.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі (а.с.4), до неї додаються пояснення ОСОБА_2 на окремому аркуші. Однак, в матеріалах справи такі відсутні та відповідачем не надані.

Тому апеляційний суд вважає покликання апелянта на неналежне з'ясування доказів судом першої інстанції необґрунтованим.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги покликання апелянта на те, що суд першої інстанції прийняв в якості доказу пояснення позивача без всебічного та об'єктивного дослідження інших обставин справи, оскільки на відповідача як на суб'єкта владних повноважень, який заперечує проти позову, покладений статтею 71 КАС України обов'язок довести правомірність свого рішення, однак відповідачем такий обов'язок не виконаний, зокрема, не надано суду жодних доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Покликання апелянта на безпідставність встановлення судом першої інстанції тієї обставини, що при заповненні бланку постанови серії АР №647063 не дотримано вимог, встановлених Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, апеляційний суд не бере до уваги оскільки встановлення такої обставини не впливає на правомірність оскаржуваної постанови і не може слугувати підставою для її скасування.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу старшого інспектора відділу моніторингу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гураль Наталії Василівни залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2017 року у справі № 338/855/17- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник

Ухвала складена в повному обсязі 07.12.2017 року