Справа № 826/14167/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2017 року № 826/14167/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

третя особа Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа - Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту - третя особа, Управління казначейства), в якому просила:

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати до Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення їй збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло у сумі 7906, 00 грн., сплаченого згідно з квитанцією №41 від 27 грудня 2016 року;

- стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань до місцевого бюджету міста Києва судовий збір у сумі 640,00 грн. на користь ОСОБА_1

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 зазначила, що 27 грудня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Шишкіною А.О. та зареєстровано у реєстрі за №4261. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 придбала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та, з урахуванням положень статті 49 Закону України «Про нотаріат», нею було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості квартири, що становить 7906,00 грн.

При цьому позивач зазначає, що нею було придбано житло вперше, а тому, у відповідності до вимог діючого законодавства, вона не повинна була сплачувати такий збір.

26 вересня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повернути сплачений збір при першій купівлі житла.

Листом від 28 вересня 2017 року №55229.16 ОСОБА_1 відмовлено у поверненні сплаченого збору у розмірі 7906,00 грн. та роз'яснено, що на час надання відповіді в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві відсутня інформація, яка б підтверджувала факт купівлі - продажу нерухомого майна вперше, а тому підстави для повернення збору відсутні.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернулась з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 01 грудня 2017 року позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Відповідно до наданих суду письмових заперечень, позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити, а справу слухати за відсутністю представника.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до наданих суду письмових пояснень, просив врахувати при вирішення даної справи по суті той факт, що на теперішній час подання щодо повернення надмірно/помилково сплачених коштів з Державного бюджету України на користь позивача від відповідача до Управління казначейства не надходило, жодних правових підстав для повернення коштів не має. Справу просив розглянути за відсутністю представника.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог даної норми, враховуючи згоду представника позивача, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 8 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі по тексту - Порядок №1740) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Наведене свідчить про те, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в обов'язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна, проте, особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 27 грудня 2016 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі - Продавці) з однієї сторони та ОСОБА_1 (далі - Покупець) з другої сторони укладено Договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. та зареєстрований в реєстрі за №4261 (далі по тексту - Договір).

У відповідності до пункту 1.1 Договору предметом даного договору є квартира №6 (шість), загальною площею 43,00 кв.м, житловою площею 27,50 кв.м, складається з 2 (двох) житлових кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (одинадцять літ. «А»).

Пунктом 2.1. цього ж Договору передбачено, що за домовленістю сторін, продаж квартири вчинено за 790 600 (сімсот дев'яносто тисяч шістсот) гривень 00 копійок, які було сплачено Покупцем Продавцям до підписання цього Договору.

Крім того, у відповідності до пункту 5.4. Договору збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 7 906 (сім тисяч дев'ятсот шість) гривень 00 копійок, сплачено Покупцем перед посвідченням Договору.

У відповідності до наданої суду копії квитанції №41 від 27 грудня 2016 року ОСОБА_1 на рахунок УДКСУ у Шевченківському районі ГУ ДКСУ у м. Києві сплачено 7906,00 грн. з призначенням платежу: Збір з операцій придбавання (купівлі - продажу) нерухомого майна.

Згідно з наданою суду копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 77206524 від 27 грудня 2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33220252 від 27 грудня 2016 року, 17:44:15, про реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з письмовою заявою про повернення помилково/безпідставно сплаченого збору при першій купівлі житла громадянином України, відповідно до якої просила повернути сплачений нею збір у розмірі 7906,00 грн. на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 28 вересня 2017 року №55229/16 позивача повідомлено про те, що Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві наразі не має правових підстав для повернення збору, оскільки відсутній відповідний правовий механізм перевірки інформації про факт придбання нерухомості особою вперше.

Крім того, з наданої суду копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 102319723 від 02 листопада 2017 року вбачається, що відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 іншого нерухомого майна, окрім придбаної квартири за адресою: АДРЕСА_1, відсутні.

Будь - яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання позивачем нерухомого майна вперше та підтверджували б придбання позивачем нерухомого майна вдруге чи втретє, відповідачем суду не надано.

За таких підстав та з урахуванням встановлених обставин у межах спірних правовідносин, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту придбання житла вперше, а отже, в силу положень діючого законодавства України, остання звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, так і на момент розгляду даної адміністративної справи по суті, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Так, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

При цьому, оскільки на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено обов'язок доказування, саме відповідач, на думку суду, зобов'язаний довести факт, що ОСОБА_1 зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та придбала нерухоме майно не вперше.

Наведене в сукупності свідчить про те, що відсутність механізму встановлення органами Пенсійного фонду України обставин придбання нерухомого майна конкретними особами вперше, не є підставою для позбавлення законодавчо встановлених пільг по сплаті збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та звуження існуючих прав особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач помилково сплатила до бюджету збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 7906,00 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є відповідач, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування та подання до органів казначейства подання про повернення коштів.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, а також враховуючи помилковість сплати позивачем до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України (згідно із Законом України №1774-VIII від 06 грудня 2016 року).

Згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, то й відповідно судовий збір з нього не стягується.

З урахуванням того, що на час вирішення справи органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 640, 00 грн. повинен бути стягнений з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернутися із поданням до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 7906,00 грн. (сім тисяч дев'ятсот шість гривень 00 копійок), сплаченого згідно з квитанцією від 27 грудня 2016 року № 41.

3.Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України судові витрати у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Кузьменко