Справа № 826/3897/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2017 року 11:11 № 826/3897/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., за участі секретаря судового засідання Артеменко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства «Київпастранс»
до треті особиГоловного управління Держгеокадастру у місті Києві Київська міська рада (третя особа-1) ОСОБА_1 (третя особа-2)
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача - Козачук Н.Ю.,

від відповідача - Задорожка К.В.,

від третьої особи-2 - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство «Київпастранс» з позовом до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Київської міської ради, ОСОБА_1, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у місті Києві щодо внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру стосовно земельної ділянки НОМЕР_1;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у місті Києві вилучити відомості (зміни до них) з Державного земельного реєстру стосовно земельної ділянки НОМЕР_1.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представником позивача було зазначено про допущення описки в зазначеному ним номері земельної ділянки і вірним слід вважати номер НОМЕР_2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2017 адміністративну справу №826/3897/16 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О. та призначено останню до судового розгляду в судовому засіданні на 30.11.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем при внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_3 яка належить гр. ОСОБА_1, не погоджено меж останньої з позивачем, якому, за твердженням останнього, на праві власності належить суміжна земельна ділянка (за кадастровим номером НОМЕР_4).

У судове засідання 30.11.2017 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи-2.

Представник позивача під час судового розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача та третьої особи-2 проти задоволення позовних вимог заперечували. Так, у наявних у матеріалах справи письмових запереченнях проти позову зазначено, що інформація в електронному вигляді щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві не передавалась. Крім того, у письмових запереченнях проти позову наголошено на тому, що станом на момент розгляду даної справи судом державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера у порядку, встановленому чинним законодавством, Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві не здійснювалась. Відтак, представником відповідача зазначено, що позивач не є землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 до моменту оформлення ним права користування вказаною земельною ділянкою, а тому межі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 і не могли бути погоджені з Комунальним підприємством «Київпастранс».

Третя особа-1 явку свого представника у судове засідання не забезпечила. При цьому, від представника останньої через канцелярію суду надійшли письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, в яких зазначено, що позивачем не надано доказів того, що він є належним землекористувачем у розумінні положень Земельного кодексу України. Крім того, у вказаних поясненнях представником третьої особи-1 заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

За твердженнями осіб, які з'явились у судове засідання, Головним управлінням Держгеокадастру у місті Києві погоджено межі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, яка належить гр. ОСОБА_1

Проте, Комунальним підприємством «Київпастранс» зазначено, що останнього, як власника суміжної земельної ділянки не було повідомлено про встановлення меж земельної ділянки НОМЕР_5, яка належить гр. ОСОБА_1

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом (ч. 5 ст. 5 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

У силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Приписами ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із змісту заявленого позову, позивач вказує на те, що внесення відомостей до земельного кадастру стосовно земельної ділянки НОМЕР_6 є протиправним, оскільки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж такої, відсутнє погодження останніх з позивачем, хоча земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача є суміжною.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79 1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Так, представником відповідача під час судового розгляду справи підтверджено, що у дійсності межі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, яка належить гр. ОСОБА_1, не погоджено з Комунальним підприємством «Київпастранс».

Разом з тим, під час розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 (кадастровий номер НОМЕР_2) встановлено, що вказана земельна ділянка не межує із земельною ділянкою, яка б належала Комунальному підприємству «Київпастранс», що підтверджується даними Державного земельного кадастру.

Доказів надання земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_4 Комунальному підприємству «Київпастранс» у власність чи користування, що належним чином зареєстровано у встановленому законодавством порядку, суду не надано, а, відтак, вимагати погодження меж земельної ділянки з позивачем законодавчих підстав немає.

Також, під час судового розгляду справи позивачем не надано суду будь-яких доказів невідповідності інформації про земельну ділянку третьої особи-2, що міститься у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про правомірність дій відповідача щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку НОМЕР_6, а тому, не вбачає підстав для задоволенню позову.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 у справі №826/11095/15.

Таким чином, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ст.ст. 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Скочок