Справа № 543/852/17
Суддя: Гришко О. Я.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2017 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гришко О.Я.

при секретарі Федорині А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оржицького районного суду з вищевказаним позовом.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи ЧАЕС та війни. 8 червня 2007 року Центральна військово-лікарська комісія МО України визнала захворювання позивача повязаними з виконанням ним обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач зазначає, що з 28 лютого 1991 року держава прийняла на себе всю відповідальність за ушкодження здоровя, втрату професійної працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). Законами України від 01.07.1992 р. № 2532-ХІІ та 17.06.1993 р. № 3285- XII держава встановила мінімальний розмір належних до нарахування та виплат державних пенсій, який, в силу імперативів Конституції України, підлягає для застосування станом на сьогодення. Проте відповідач ігнорує вимоги Конституції України і нараховує та сплачує належні позивачу пенсії в розмірі значно меншому. У листі, адресованому позивачу, відповідачем стверджується, що державні гарантії, надані нам різними редакціями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ (надалі - Закон 796-ХІІ), скасовані постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. № 76-VІІІ.

Як вказує у позовній заяві ОСОБА_1 на підставі цього хибного ствердження відповідач відмовляється нараховувати та сплачувати йому державні пенсії в розмірах, встановлених Законами України. Враховуючи, що Законами України від 01.07.1992 р. № 2532-ХІІ та 17.06.1993 р. № 3285-ХІІ держава встановила мінімальний розмір державних пенсій, і право на отримання цих державних пенсій у позивача існувало на момент прийняття як постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 так і Закону України від 28.12.2014 р. № 76- VIII, позивач стверджує, що відповідач неправомірно надав перевагу позитивному праву Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, конституційному природному праву людини на працю, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, на компенсацію втрати працездатності, яке зявилося у нього відповідно до гарантій держави, коли позивача відправляли працювати в зону відчуження Чорнобильської катастрофи.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним застосування відповідачем при нарахуванні та виплаті належних йому державних пенсій підзаконних актів Кабінету Міністрів України всупереч прямим нормам Конституції України та зобовязати відповідача нараховувати та сплачувати належні ОСОБА_1 державні пенсії в розмірі не меншому, ніж це визначено Законами України від 01.07.1992 р. № 2532-ХІІ та 17.06.1993 р. № 3285-ХІІ, тобто в усіх випадках не нижче: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат, або 10 мінімальних пенсій за віком, на вибір позивачів; по II групі інвалідності - п'яти мінімальних заробітних плат, або 8 мінімальних пенсій за віком, на вибір позивачів; по III групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, або 6 мінімальних пенсій за віком, на вибір позивачів.

В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. У відповідності до ч. ч ст. 128 КАС України, неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи.

Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 1 ст. 41 КАС України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями (а.с.4).

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (Оржицький район) як інвалід 2 групи, номер особового рахунку пенсійної справи 126336 та отримує пенсію в розмірі 3345,60 грн. (а.с. 4 зворот).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Законом України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, доповнено «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» п.6-7, яким встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Аналогічна норма встановлена п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.54 вказаного Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII не визнавався таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним), є чинним, а тому підлягає застосуванню до спірних відносин.

На момент виникнення спірних правовідносин положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідні розміри виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, яка полягає в тому, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі. Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За таких обставин, суд вважає, що розмір виплат основної та додаткової пенсій особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є інвалідами 2 групи, повинен визначатися відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, а тому відповідач, здійснюючи ОСОБА_1 відповідні виплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 122, 160-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобовязання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Оржицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя