Справа № 202/7190/17
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7190/17
Провадження № 2-а/202/288/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Федорченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції міста Дніпра лейтенанта поліції Воскобойникова Анатолія Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача, указуючи, що 16.09.2017 року поліцейським роти № 6 батальйону № 3 УПП в м. Дніпрі лейтенантом поліції Воскобойниковим А.О. відносно нього винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 166478 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за те, що він, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_1, 16.09.2017 року о 17:15 год. біля буд. № 100 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпрі під час руху, в порушення п. 2.9 ПДР України, користувався засобами зв'язку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що 16.09.2017 року, поліцейський Воскобойников А.О. змусив його зупинитись біля буд. № 100 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпрі та звинуватив його в тому, що він, позивач, під час керування автомобілем розмовляв по мобільному телефону. Проте він, позивач, пояснив співробітнику патрульної поліції, що не розмовляв по мобільному телефону, а телефон знаходився поруч з ним на пасажирському сидінні. Окрім того, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його, позивача у справі, можливості скористатися у повному обсязі його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Тому позивач просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 166478 від 16.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду відеозапис з нагрудної камери на компакт-диску та письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та указав, що правопорушення було скоєно в його присутності і він бачив вчинення даного правопорушення на власні очі. Відносно посилань позивача, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, що уповноважений розглядати такі справи, відповідач указав, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» посадові особи Національної поліції наділені правом на місці вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Стосовно посилань позивача про позбавлення його можливості користуватись правовою допомогою відповідач зазначив, що позивач не був позбавлений можливості викликати на місце розгляду справи будь-яку особу, яка має право на надання правової допомоги, або отримати всі необхідні консультації телефоном, проте позивач такою можливістю не скористався. Щодо посилань позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач зазначив, що він повідомив водія про причину зупинки та суть вчиненого ним правопорушення, вислухав пояснення та розглянув справу в присутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, за результатами котрої виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідач вважає правомірною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 166478 від 16.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 16.09.2017 року, о 17:15 год., біля буд. № 100 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпрі, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення п. 2.9 ПДР України, користувався засобами зв'язку. Постановою серії ЕАА № 166478 від 16.09.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та присуджено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Зазначене підтверджується копією постанови, а також наданим відповідачем відеозаписом з нагрудної камери на компакт-диску, оглянутим у судовому засіданні (а.с. 8, 22).

За таких обставин, суд критично ставиться до ствердження позивача про відсутність у його діях складу указаного адміністративного правопорушення, а також на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статей 268, 278, 279 КУпАП.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Департаменту патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і, нібито, допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте, це не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке посилається позивач, указуючи, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці, було прийнято раніше, ніж набрав чинності Закон № 596-VIII від 14.07.2015 року. Крім того, в цьому Рішенні дано офіційне тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «За місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тож, посилання позивача у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 є недоречним.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Положеннями п. 2.9.д ПДР України встановлено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Приписами ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності було виявлення працівниками Національної поліції України порушення ним Правил дорожнього руху України.

Тобто, в даному випадку відповідачем було виявлено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, ознаки якого підпадають під дію ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та за скоєння якого встановлюється адміністративна відповідальність.

При цьому, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм убачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем було належним чином складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення.

Безпідставними суд вважає і посилання позивача на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статті 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 роз'яснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження вищевказаної постанови, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери патрульного поліцейського. Проте ніяких пояснень, зауважень або клопотань від позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надійшло. Оскаржувана ОСОБА_1 постанова відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП. Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адмінправопорушення з боку відповідача також не встановлено

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відповідачем було обґрунтовано факт вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про належність оскаржуваної постанови. Окрім того, на відеозаписі зафіксовано як інспектор називає водію причину його зупинки та суть правопорушення, тим часом позивач підтвердив, що дійсно тримав телефон у руках, не розуміючи, що тримання телефону водієм під час руху є порушенням ПДР України.

Позивачем належних і допустимих доказів викладених у позовній заяві доводів не представлено, натомість повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, наданого відповідачем.

З огляду на зазначене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 159-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції міста Дніпра лейтенанта поліції Воскобойникова Анатолія Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.