Справа № 754/5438/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/473/17
Справа №754/5438/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.,

при секретарі Полярної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оформленої листом від 14.03.2017 р., а також зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки за 2014 - 2016 р. р.

Свої вимоги мотивує тим, що він з 18.01.2007 року перебував на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримував державну пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказав, що з 17 січня 2017 року він набув право на отримання пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач при призначенні пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати в розмірі за 2007 рік, а не показник середньої заробітної плати за 2014-2016 рр., з посиланням на те, що позивач раніше отримував пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на те, що дії відповідача є незаконними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують його конституційні права, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що з 18.01.2007 року позивач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує державну пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2).

З 17 січня 2017 року ОСОБА_1 набув право на отримання пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

14.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення щодо розрахунку призначеної пенсії.

Листом від 22.03.2017 № 4812/09/с-453 року відповідач повідомив ОСОБА_1, що при призначенні пенсії, йому було застосовано показник середньої заробітної плати в розмірі за 2007 рік, а не показник середньої заробітної плати за 2014-2016 рр., з посиланням на те, що позивач раніше отримував пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб'єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи позивач обрав пенсію за віком..

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено переведення з одного виду пенсії за цим законом на інший.

Отже, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Але ОСОБА_1, було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, які не передбачали при обчисленні пенсії за віком, як особі, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення, застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Отже, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами. Тобто, законодавець окремо виділив призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом. Таким чином, в даному випадку мова йде саме про призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом вперше.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 року справа №21-550а14 та постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року справа №21-612а14, де чітко визначено, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, до позивача як до особи, що набула право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону, повинен бути застосований показник за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки позивач набуваючи дане право в 2017 році вперше реалізував своє право громадянина України на отримання пенсійних виплат відповідно до статті 26 Закону, як одного із видів пенсійних виплат в солідарній системі, без переведення з одного виду пенсії на інший

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу при розрахунку пенсії за віком застосовувався показних середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсія за 2007 рік.

У випадку, коли особі було призначено пенсію за віком за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.

А, отже, даний перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити йому вперше інший вид пенсії за іншим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком в 2017 році, необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 183-2, 244-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо призначення пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні та нарахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто, за 2014-2016 роки, з дати такого звернення - 14.03.2017 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого нарахування.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий