Справа № 804/4564/17
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2017 рокусправа № 804/4564/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Лукманової О.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

Позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Грановського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області, відповідач) , в якому просив

- визнати протиправним та скасувати наказ №79 о/с "По особовому складу" від 27.02.2017 року в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1, начальника чергової частини Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, зі служби в поліції;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника чергової частини Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області з 27.02.2017 року;

- стягнути з ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 28.02.2017 року по час вирішення справи судом.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з наказом, винесеним відповідачем 27.02.2017 року №79о/с, яким звільнено позивача, оскільки ОСОБА_1 не бажав звільнятись зі служби в поліції, але під тиском керівництва змушений був 26.02.2017 року написати рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням, у зв'язку з сімейними обставинами, що не відповідає дійсності. Позивачем рапорт було подано 26.02.2017 року, а наказ про звільнення був виданий 27.02.2017 року, тобто без врахування наданого позивачу права на відкликання рапорту про звільнення до закінчення тримісячного строку попередження про звільнення, що свідчить про порушення відповідачем процедури звільнення. Також, позивачем зазначено, що в судовому порядку було закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому підстави для звільнення позивача відсутні.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити вимоги.

В апеляційній скарзі позивач наполягав на тому, що рапорт на звільнення було написано під тиском, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення свідків.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2015 року ОСОБА_1 прийняв присягу працівника Національної поліції України.

З 07.11.2015 року ОСОБА_1 проходив службу в поліції та наказом відповідача №1о/с від 07.11.2015 року його призначено начальником чергової частини Жовтневого відділення поліції Криворізького відділу поліції з присвоєнням спеціального звання майор поліції (а.с.64).

24.10.2016 року відповідачем винесено наказ №299 о/с "По особовому складу", яким відповідно до пункту 3 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" вирішено призначити (через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей) майора поліції ОСОБА_1 (М-094828) інспектором-черговим Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції, звільнивши з посади начальника чергової частини того ж відділення поліції, з 24.10.2016 року (а.с.65).

26.12.2016 року відповідачем винесено наказ №362 о/с "По особовому складу", яким відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" вирішено перемістити (у порядку просування по службі) майора поліції ОСОБА_1 (0046748) начальником чергової частини Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції, звільнивши з посади інспектора-чергового там же, з 26.12.2016 року (а.с.66).

27.02.2017 року відповідачем зареєстровано рапорт ОСОБА_1 про звільнення з поліції за власним бажанням, датованим позивачем 26.02.2017 року (а.с.67).

27.02.2017 року відповідачем зареєстровано рапорт ОСОБА_1, датований 27.02.2017 року, в якому зазначено, що позивач, згідно раніше поданого ним рапорту про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням, на звільненні наполягає; просить питання про його звільнення розглянути на кадровій комісії ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області 27.02.2017 року та звільнити його з 27.02.2017 року (а.с.68).

На підставі вказаних рапортів ОСОБА_1 від 26.02.2017 року та 27.02.2017 року, ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області винесено наказ від 27.02.2017 року "По особовому складу" №79 о/с про звільнення за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 (0046748) начальника чергової частини Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 27.02.2017 року. Також, наказано встановити преміювання за лютий 2017 року у розмірі 63,2%; стаж роботи для виплати одноразової грошової допомоги: 17 років 00 місяців 04 дні; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік складає 3 доби (а.с.69).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач скористався правом на звільнення за власним бажанням з погодженим строком звільнення шляхом подачі рапорту від 26.02.2017 року про звільнення з зазначенням причини, яка є поважною для скорочення тримісячного строку для подачі такого рапорту; вільне волевиявлення про намір звільнитися за власним бажанням позивач підтвердив другим рапортом від 27.02.2017 року; аналізом процедури прийняття оскаржуваного наказу встановлено, що відповідачем не допущено порушень норм законодавства та прав позивача при його винесенні; позивач правом на відкликання рапортів про звільнення не скористався, чим підтвердив наміри звільнитись зі служби в поліції за власним бажанням.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 7 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема за власним бажанням.

Відповідно до підпункту "ж" пункту 64 Положення №114 яке регулює порядок проходження службі працівниками Національної поліції особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Така позиція, на відміну від загального правила про обов'язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим положенням працівника органу внутрішніх справ (поліції), що стосується, наприклад, виконання ним обов'язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку.

Проте, у межах передбаченого пункту 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитись про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Вказана правова позиція узгоджується із судовою практикою Верховного Суду України, яка вказана у постанові від 24.06.2014 року у справі № 21-241а14, врахування якої при здійсненні правосуддя є обов'язковим згідно статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, наказ про звільнення позивача було видано на підставі рапортів, підписаних позивачем 26.02.2017 року та 27.02.2017 року, та зареєстрованих 27.02.2017 року відділом кадрового забезпечення, в яких позивач просив звільнити його з поліції за власним бажанням у зв'язку з сімейними обставинами, а саме необхідністю догляду за батьками із зазначенням дати звільнення - з 27.02.2017 року.

Отже, сторони можуть домовитися про конкретну дату звільнення, позивач в своєму рапорті від 27.02.2017 року зазначив конкретну дату звільнення - з 27.02.2017 року, в зв'язку з чим, суд вважає, що позивач погодив з керівництвом дату свого звільнення.

Відповідно до норм Положення №114 позивача не позбавлено права відкликати свій рапорт про звільнення до винесення відповідного заказу про звільнення.

Рапорти позивачем були написані особисто, заяви про відкликання рапортів, не подавав, оскільки покладався на запевнення керівництва про те, що у разі доведення позивачем своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення його буде поновлено на посаді, що не спростовував позивач у суді апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 року у справі №214/1414/17 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.22-23).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що доведення позивачем в судовому порядку своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не є вирішальним для беззаперечного висновку суду про протиправність винесення оскаржуваного наказу про звільнення, оскільки підставою для звільнення позивача є рапорти від 26.02.2017 року та 27.02.2017 року, в яких причиною неможливості продовження служби в поліції позивачем особисто визначено необхідність догляду за батьками, а не вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання позивача в апеляційні скарзі на те,що підписання рапортів відбувалось під тиском спростовуються встановленими обставинами справи та допитаними свідками судом першої інстанції. Доводи позивача стосовного того, що суд першої інстанції не врахував в повній мірі свідчення свідків, не дав їм оцінку у сукупності з іншими доказами є надуманими, оскільки вони узгоджуються з встановленими обставинами справи, а позивачем не надано доказів ,здійснення на нього впливу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції є вірним, що ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області прийняло законне, правомірне рішення у вигляді звільнення зі служби в поліції позивача у встановлений законом спосіб згідно до поданих останнім рапортів про звільнення, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: І.Ю. Богданенко