Справа № 265/8144/17
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/8144/17
Провадження №2-а/265/375/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

за участю представника - Бірченко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, про визнання дій неправомірним, та зобов'язання вчинити певні дії,-

третя особа: Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій. В обґрунтування свого позову посилається на те, що він з 1995 року перебував на обліку в УПФ Будьонівського району міста Донецька та отримував пенсію по інвалідності ( ІІІ група, загальне захворювання). У зв'язку з постійними обстрілами міста Донецька, він був змушений виїхати на підконтрольну Україні територію, має статус внутрішньо переміщеної особи. З січня 2016 року перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області як внутрішньо переміщена особа, що отримує пенсію.

Не отримавши пенсію з 1 жовтня 2017 року, він звернувся до відповідача, на що отримав пояснення, що йому було припинено виплата пенсії у зв'язку з неповідомленням про зміну місця проживання. З такими діями Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області позивач не згоден, оскільки він має дійсну довідку переселенця, проживає в АДРЕСА_1, про що повідомив як Управління соціального захисту населення Лівобережного району міста Маріуполя так і відповідача. Вважає, що втручання у його приватне життя з боку відповідача було здійснено поза законом, припинення виплати йому пенсії здійснено поза процедурою, встановленою законом, так як з пояснень відповідача вбачається, що ця процедура була застосована виключно до осіб, які проживають на тимчасово окупованій території. У зв'язку з чим просить суд визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області щодо припинення виплати йому пенсії та зобов'язати відповідача поновити виплату йому пенсії, виплатити виниклу заборгованість.

В судове засіданні позивач ОСОБА_2 не зьявився, надав суду заяву с проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Просить суд розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача Бірченко М.С. в судове засідання зьявився. Надав суду письмові заперечення в яких вказував, що ОСОБА_2, перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії по інвалідності. Виплату пенсії переведено з територіального управління ПФУ в місті Донецьку, так як позивач є внутрішньо переміщеною особою. З 01 жовтня 2017 року виплата пенсії позивачу була зупинена до зьясування фактичного місця проживання. Рішення управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про скасування 25.09.2017 року Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видане на ім'я ОСОБА_2було не оскаржено. Скасування Довідки з підстав визначених ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» позбавляє на сьогоднішній день управління можливості відновити ОСОБА_2 з 01 жовтня 2017 року виплату пенсії по інвалідності. 29 вересня 2017 року позивачем було отримано нову довідку Внутрішньо переміщеної особи з відміткою що попередню довідку було скасовано на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Постановою КМУ від 8 червня 2016 р. № 365 затверджено Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п.4 Соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. Оскільки УПСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області скасувало довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, Лівобережне об'єднане УПФУ в місті Мраіуполі мало всі підстави для зупинення виплати пенсії.

Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Василів О.С. (яка діє на підставі довіреності) в судове засідання не з'явилась, від неї в матеріалах справи є заява з проханням слухати справу за її відсутності, посилаючись на письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_2, перебуває на обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району з 21 березня 2016 року, за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2. 14 вересня 2017 року до Управління звернувся представник власника житла з питання зняття з обліку за вказаною адресою всіх внутрішньо переміщених осіб, у зв'язку з чим довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, рішенням начальника управління від 25 вересня 2017 року була скасована. Однак 29 вересня 2017 року ОСОБА_2 отримав нову довідку внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання АДРЕСА_1.

Вислухав думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

З досліджених матеріалів справи, а саме: копії паспорту громадянина України та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії пенсійного посвідчення, копії довідки від 29 вересня 2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з міста Донецька і отримує пенсію по інвалідності в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, а з 01 жовтня 2017 року виплата пенсії призупинена, і вказані обставини були визнані сторонами, у зв'язку з чим суд на підставі ч.3 ст.72 КАС України вважає ці обставини доведеними. ( а.с. 4-15)

За статтею 8 Конституції України, саме Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції країни і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про зупинення з 01 жовтня 2017 року виплати пенсії позивачу ОСОБА_2, відповідачем суду не надано. Представник відповідача зазначив, що таке рішення у формі процесуального документу не приймалося.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні не запроваджено.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено місто Донецьк.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р., ні Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ні будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Статті 1 та 2 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII від 20.10.2014), передбачають, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону № 1706-VII від 20.10.2014 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Отже, зазначений закон у відповідності з Конституцією України розділяє різні види державного забезпечення, а саме, пенсійне забезпечення від соціального страхування та соціальних послуг.

Натомість, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 365 від 08.06.16 року затвердив Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, в яких об'єднав у категорію соціальних виплат пенсії (щомісяче довічне грошове утримання), довічні державні стипендії, усі види соціальної допомоги та компенсацій, матеріальне забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг.

Жоден Закон України не містить визначення такої групи виплат як «соціальні виплати».

Закон України «Про соціальні послуги» встановлює, що соціальні послуги - це комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем.

Згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

А Законом України «Про пенсійне забезпечення» (стаття 2) передбачені два види державних пенсій: а) трудові пенсії; б) соціальні пенсії.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2, є отримувачем пенсії по інвалідності, в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області він соціальні послуги/виплати не отримує.

Зупинення виплати пенсії позивачу відбулося без прийняття будь-якого рішення відповідачем на підставі повідомлення про зміну місця проживання. Тобто, право на отримання пенсії (а не соціальної послуги (виплати, допомоги) стало залежним від місця проживання позивача, який є громадянином України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Описане свідчить про те, що пункт 2 Тимчасового порядку не сприяє виконанню державою позитивного зобов'язання щодо виплати належних позивачам відповідно пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги на рівні не нижче від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а навпаки перешкоджає цьому.

За таких обставин позивач ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа, яка проживає на території Лівобережного району міста Маріуполя (вказаний факт підтверджується відповідними довідками), має право на отримання пенсії за віком, починаючи з місяця, коли пенсія ним була не доотримана, а саме з 01 жовтня 2017 року.

Посилання відповідача на скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є звуженням прав громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, при цьому одразу після скасування зазначеної довідки була видана нова.

Судом встановлено, що невиплата пенсії ОСОБА_2, без винесення певного рішення відповідачем, порушують право позивача на соціальний захист.

Таким чином, судом було достовірно встановлено, що відповідач Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, не приймаючи рішення відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01.10.2017 року зупинив виплату пенсії позивачу, доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії позивачу сторонами суду не надано, жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

У зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_2, до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати йому пенсії, та зобов'язання вчинити певні дії - підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області, про визнання дій неправомірним, та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа: Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Лівобережному районі міста Маріуполя щодо припинення виплати пенсії по інвалідності з 1 жовтня 2017 року.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, з 1 жовтня 2017 року та вплатити виниклу заборгованість.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області на користь держави судовий збір у сумі 640,00 гривен.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя _______________________ Шиян В.В.