Справа № 804/4638/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 804/4638/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 804/4638/17 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся суду з позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання ОСОБА_1 у письмовому вигляді відповідь на запит про отримання інформації від 07.02.2017 року;

- зобовязати відповідача надати письмову відповідь на запит про отримання інформації від 07.02.2017 року;

- зобовязати відповідача надати ОСОБА_1 запитувану згідно запиту від 07.02.2017 року інформацію, а саме: надати належним чином завірену копію розпорядчого документу (розпорядження, наказ, акт), яким визначено або надано право КП Жилсервіс-2 щодо надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території у Чечелівському районі м. Дніпра; надати належним чином завірені копії документів (договір) на підставі якого КП Жилсервіс-2 надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території по вул. Філософська, 21 у Чечелівському районі м. Дніпра, в тому числі кв. 8; надати належним чином завірені копії розпорядчих документів щодо органу яким визначається вартість послуг по обслуговуванню будинків на прибудинковій території у м. Дніпро; перелік послуг з розшифруванням їх вартості, що надаються мешканцям АДРЕСА_1; аргументацію позиції з посиланням на нормативний правовий акт на підставі якого документу підвищено тариф за послуги АДРЕСА_2; на підставі яких документів (правомірність) КП Жилсервіс-2 вимагає сплату за ненадані послуги з мешканців по вул. Філософській, 21, м. Дніпро, в тому числі із кв. 8.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Жилсервіс-2 Дніпропетровської міської ради про зобовязання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену постанову як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема зазначено, що в розрізі приписів п. 2.4 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року № 10 «Про практику застосування судами законодавства про доступ до публічної інформації» комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради є розпорядником запитуваної інформації, оскільки останнє займає домінуюче становище щодо надання комунальних послуг з обслуговування будинку та інших послуг в Чечелівському районі м. Дніпра.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 07.02.2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового звязку було направлено рекомендованим листом запит на отримання інформації до КП Жилсервіс-2 Дніпропетровської міської ради, в якому позивач просив надати інформацію, яка знаходиться в розпорядженні КП Жилсервіс-2 Дніпропетровської міської ради та стосується правомірності надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території у Чечелівському районі м. Дніпра, а саме:

п.1 - яким розпорядчим документом (розпорядження, наказ, акт) визначено або надано право КП Жилсервіс-2 щодо надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території у Чечелівському районі м. Дніпра? Надати належним чином завірену копію розпорядчого документу;

п. 2 - на підставі яких документів (договорів) КП Жилсервіс-2 надає послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території по вул. Філософська, 21 у Чечелівському районі м. Дніпра, в тому числі кв. 8? Надати належним чином завірену копію документу;

п. 3 - яким органом чи можливо розпорядчим документом визначається вартість послуг по обслуговуванню будинків та прибудинкової території у м. Дніпро? Надати належним чином завірену копію розпорядчого документу;

п. 4 - які послуги надаються мешканцям АДРЕСА_3? Надати належним чином завірену копію переліку послуг з розшифруванням вартості послуг;

п. 5 - на підставі чого підвищено тариф за послуги АДРЕСА_2? Аргументувати свою позицію з посиланням на нормативно-правові акти щодо визначення тарифу;

п. 6 - на підставі яких документів (правомірність) КП Жилсервіс-2 вимагає сплату за ненадані послуги з мешканців по вул. Філософській, 21, м. Дніпро, в тому числі із кв. 8? Надати належним чином завірені копії документів.

При цьому, в запиті позивачем було зазначено, що відповідь останній просить надати йому особисто, нарочно, у строки визначені законодавством.

Вказане звернення ОСОБА_1 було розглянуто КП Жилсервіс-2 ДМР та, за результатами розгляду було підготовлено письмову відповідь вих. № 12 від 17.02.2017 року, однак зазначена відповідь позивачу не направлялась, оскільки останній просив надати йому відповідь особисто нарочно.

Незгода позивача з діями відповідача по ненаданню інформації на його запит у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та зобовязання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є розпорядником лише інформації щодо використання бюджетних коштів, а з огляду на зміст наведених норм Закону України Про доступ до публічної інформації, затребувана ОСОБА_1 інформація не відноситься до публічної, оскільки вона не є такою, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх повноважень, передбачених чинним законодавством. Крім того, КП Жилсервіс-2 ДМР не наділений спеціальними або виключними правами та не належить до числа суб'єктів природної монополії, а тому посилання позивача на те, що відповідач займає домінуюче становище на ринку або наділений спеціальними або виключними правами, або є природною монополією є необґрунтованими. При цьому, з огляду на той факт, що КП Жилсервіс-2 ДМР не є субєктом владних повноважень, в розумінні Закону України Про доступ до публічної інформації, а тому останнім було обґрунтовано розглянуто запит від 07.02.2017 року з урахуванням вимог Закону України Про звернення громадян.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 40 Конституції України визначено гарантії держави, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, приписи чинного законодавства надають будь якій фізичній особі звернутися до відповідного розпорядника публічної інформації із запитом про надання останньої.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пунктом 2.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" визначено, що відповідно до статті 30 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" державне регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги будується на принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів (частина друга статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відтак вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи у зв'язку з виконанням певних обов'язків, пов'язаних з їх наданням, за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб'єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до пунктів 3,4 частини другої статті 13 Закону № 2939-VI.

Аналіз визначення публічної інформації та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VІ, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях:

уся інформація, що перебуває у володінні субєктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб'єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ);

інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ);

інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ);

інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб'єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ);

інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VІ).

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобовязаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ).

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

При цьому, частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Комплексний аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених судами обставин справи, дає підстави колегії суддів для висновку, що запитувана спірна інформація не є інформацією з обмеженим доступом, а сукупність вимог, за наявності яких така підлягає обмеженню, не настала. Більше того, спірна інформація є публічною у розумінні Закону № 2939-VI, а відповідач являється розпорядником такої відповідно до статті 13 цього Закону.

Окрім цього, підстав, передбачених статтею 22 Закону № 2939-VI, для відмови у задоволенні запиту на інформацію у відповідача не було.

За визначенням статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Разом з тим, з аналізу поданого позивачем запиту до відповідача не вбачається подання ОСОБА_1 пропозицій, скарг чи зауважень, що свідчить про протиправність дій КП «Жилсервіс-2» щодо розгляду вказаного запиту в порядку Закону України «Про звернення громадян», з чим помилково погодився суд першої інстанції».

З приводу посилань відповідача, які помилково вважав обґрунтованими суд першої інстанції, щодо неотримання позивачем нарочно відповіді на його запит, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що пунктом 9.5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» визначено, що відповідно до частини першої статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. При вирішенні питання, в який момент часу цей обов'язок вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, суди повинні за аналогією застосовувати положення частини дев'ятої статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за яким під таким моментом мається на увазі здача документа на пошту; реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку. Якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв'язку про його прийняття (пункт 66 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270).

Таким чином, на розпорядника інформації покладено обовязок щодо надання відповідної інформації у пятиденний строк, при цьому одним із засобів надання такої інформації є засоби поштового звязку, якими повинен скористатися розпорядник інформації з метою дотримання приписів ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З аналізу вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем була допущена протиправна бездіяльність щодо не розгляду запиту позивача у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» та ненадання відповіді у встановлені законом строки, у звязку з чим з огляду на приписи ч. 2 ст. 11 КАС України та дискреційні повноваження відповідача щодо надання відповіді на запит в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» правомірним буде зобовязання останнього повторно розглянути поданий ОСОБА_1 запит.

З огляду на те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, взагалі не вдався до аналізу правомірності наданої відповідачем відповіді, а отже, формально підійшов до вирішення судового спору, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 804/4638/17 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 від 07.02.2017 року.

Зобовязати Комунальне підприємство "Жилсервіс-2" Дніпропетровської міської ради повторно розглянути запит про отримання інформації від 07.02.2017 року у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко