Справа № 819/1803/17
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1803/17

07 грудня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

судді Баранюка А.З.

при секретарі судового засідання Кухар О.Л.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третя особа громадська організація "Садівниче товариство "Механізатор" про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі позивач, ОСОБА_3В.) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якому просить:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 0,0585 га для ведення садівництва на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у СТ «Механізатор» зазначену у листі від 23.08.2017 за № Б-7371/0-3015/-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області вчинити дії з надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 0,0585 га для ведення садівництва на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у СТ «Механізатор».

У звязку із клопотанням представника відповідача до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору судом було залучено громадську організація «Садівниче товариство «Механізатор».

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснив, що листом від 23.08.2017 року № Б-7371/0-3015/-17 відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0585 га для індивідуального садівництва на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у садівничому товаристві Механізатор, через те, що подані документи не відповідають вимогам статей 35, 118 Земельного кодексу України. Вказав, що позивачка не погоджується із таким рішенням, оскільки дана відмова у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою не містила будь-яких мотивацій, які базуються на вимогах чинного законодавства України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що відповідно до чинного законодавства, на приватизацію земельної ділянки, що використовується громадянином у садівницькому товаристві мають право члени даного товариства. Поряд із цим, позивачка при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не надала доказів прийняття її у члени садівничого товариства та документів, що підтверджують її право на користування земельною ділянкою. Відтак, відмова у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для індивідуального садівництва на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у садовому товаристві Механізатор є законною та такою, що узгоджується із нормами Закону України Про землеустрій.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У попередньому судовому засіданні пояснив, що позивачка звернулася до громадської організації Садівниче товариство Механізатор із заявою про вступ до її членів. За результатами поданої заяви, члени громадської організації вирішили прийняти ОСОБА_3 з 27 травня 2017 року в члени громадської організації Садівниче товариство Механізатор та надати їй земельну ділянку № 9, яка розташована по вул. Західна, площею 0,06 га.

Суд, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

20 березня 2017 року ОСОБА_3 подала заяву про вступ до членів громадської організації Садівниче товариство Механізатор.

27 травня 2017 року засіданням правління громадської організації Садівниче товариство Механізатор прийнято рішення про прийняття ОСОБА_3 в члени громадської організації Садівниче товариство Механізатор та надано їй із земель, які є власністю громадської організації, в користування земельну ділянку № 9, кадастровий номер відсутній, яка розташована по вул.Західна, площею 0,06 га. Дане рішення оформлене протоколом № 1 від 27.05.2017 року.

27 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0585 га для індивідуального садівництва на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, до якої долучила схему розподілу серед землекористувачів (членів товариства).

До зави позивачкою було долучено довідку громадської організації Садівниче товариство Механізатор від 06 червня 2017 року № 016065 про те, що вона є членом цього садівничого товариства.

За результатами розгляду даної заяви Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області листом від 23.08.2017 року № Б-7371/0-3050/17 повідомлено ОСОБА_3 про відмову у її задоволенні, оскільки подані документи не дають можливості встановити факт закріплення за нею зазначеної земельної ділянки, крім того, із поданих документів неможливо встановити факт закріплення за нею земельної ділянки на момент створення садівничого товариства.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 ЗК України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється главою 19 ЗК України.

Так, згідно з нормами ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб надані ч. 4 ст. 122 ЗК України центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки позивачка звернулася у встановленому порядку до уповноваженого на те органу.

Частина 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Крім того, ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає, що виключною підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № Б-7371/0-3015/6-17 від 23.08.2017 року, підставою для відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність стала неможливість встановлення факту закріплення за нею зазначеної у клопотанні земельної ділянки, в тому числі на момент створення садівничого товариства.

При цьому, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 не надавала відповідачу протокол засідання садівничого товариства про прийняття її в члени громадської організації Садівниче товариство Механізатор та надання в користування земельної ділянки № 9 по вул. Західній.

Крім того, розглядаючи заяву позивачки Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області взяло до уваги Додаток до Державного акту на право колективної власності на землю Список громадян, які були членами товариства на час його створення, де за № 9 вказано ОСОБА_5, та не було враховано довідку громадської організації Садівниче товариство Механізатор від 06 червня 2017 року № 016065 про те, що позивачка є членом цього садівничого товариства.

В судовому засіданні встановлено, що вказаною земельною ділянкою з моменту створення товариства до 1999 року користувався гр. ОСОБА_5, який з 1999 року не брав участі в діяльності товариства, земельною ділянкою не користувався, жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку не отримував, місце його перебування третьою особою встановити не вдалося, а тому замість нього до членів садівничого товариства було вирішено прийняти ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 ОСОБА_4 Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім цього, відповідно до до абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно із ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У звязку із тим, що при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області позивачка не надала рішення про прийняття її у члени громадської організації Садове товариство Механізатор, а відповідач не взяв до уваги довідку про її членство у товаристві, з метою захисту прав позивачки суд вважає за необхідне обрати спосіб захисту прав позивачки шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27 липня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,0585 га, розташованої за межами населеного пункту на території Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із рахуванням встановлених судом обставин.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27 липня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,0585 для ведення садівництва на території Петриківської сільської ради Тернопільського району за рахунок Садівничого товаритсва "Механізатор".

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.12.2017 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.