Справа № 127/19293/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/19293/17

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 23.10.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно трудової книжки позивача 15.06.1982 року позивач був прийнятий на роботу у Вінницьке Міжрайонне ремонтно-будівельне управління (МРБУ) побуту на посаду техніка-кошторисника.

В подальшому, 10.09.1985 року позивач був переведений на посаду майстра механічної дільниці, а 01.02.1988 року - на посаду майстра Вороновицької дільниці.

28.12.1991 року позивач був звільнений з Вінницького МРБУ побуту за переведенням у Вінницьку асоціацію «Облрембудпобут».

За даними трудової книжки позивача до страхового стажу не зараховано період роботи з 15.06.1982 року по 28.12.1991 року у Вінницькому МРБУ побуту, так як в записах в трудовій книжці відсутня печатка вказаного підприємства при звільненні, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України №58 від 29.07.1993 року.

Про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 15.06.1982 року по 28.12.1991 року у Вінницькому МРБУ свідчить протокол про призначення пенсії №3782 від 21.03.2017 року.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачені Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV ( далі - Закону України № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, пенсія це - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

При цьому, страховий стаж це - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

За змістом статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.ч. 2, 3,4 вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Із системного аналізу зазначених норм, можна прийти до висновку, що страховий стаж це період роботи (за який сплачувалися відповідні страхові внески), який обчислюється органами Пенсійного фонду при призначенні особі пенсії, з метою визначення її розміру.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з матеріалами справи, копією трудової книжки позивача підтверджено факт його роботи у спірний період, однак відповідачем не взято до уваги вказані відомості, оскільки запис про звільнення з роботи не завірено печаткою підприємства, а будь-які інші документи, що підтверджують період роботи позивача у Вінницькому МРБУ на вищевказаних посадах, відсутні.

Також, не можливим є отримати підтвердження роботи позивача за вищевказаний період в самому Вінницькому МРБУ у зв'язку з його ліквідацією та відповідних документів у правонаступниках даного підприємства.

При цьому, архівним відділом Вінницької міської ради та Державним архівом Вінницької області повідомлено, що документи, в тому числі і з кадрових питань Вінницького МРБУ побуту, Вінницької асоціації «Облрембудтрест», ЗАТ «Вінницяоблпромбудпобут» в архів на зберігання не передавались.

Разом з тим, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 20 Постанови).

Згідно з матеріалами справи, в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 факт роботи із позивача у Вінницькому міжрайонному ремонтно-будівельному управлінні (МРБУ) побуту (з 15.06.1982 року по 28.12.1991 року на посадах техніка-кошторисника, майстра механічної дільниці та майстра повний робочий день) , свідок з 07.06.1984 року, та з 03.03.1975 року по 28.12.1991 року, відповідно тобто по день звільнення позивача з Вінницького МРБУ побуту за переведенням у Вінницьку асоціацію «Облрембудпобут».

Таким чином, враховуючи неможливість отримати необхідні довідки та будь-які інші документи, які б свідчили про факт роботи позивача у зв'язку тим, що відповідне підприємство повністю не функціонує, а також існують питання стосовно заповнення трудової книжки позивача, колегія суддів, вважає, що у такому випадку з метою недопущення порушення прав позивача суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість підтвердження факту роботи позивача за допомогою свідків, які працювали разом з позивачем на даному підприємстві.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6