Справа № 591/3706/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.Справа № 591/3706/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Зарічного районного суду м.Суми від 24.10.2017р. по справі № 591/3706/17 за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій по відмові у призначенні пенсії протиправними, зобов'язання зарахувати пільговий стаж та призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

17.07.2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо постановлення рішень про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

- зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити з 04 січня 2017 року пенсію на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи :

з 10.07.1980 року по 30.09.1980 року на посаді складальника корпусів металевих суден Суднобудівного заводу «Залив» м. Керч АР Крим;

з 01.10.1980 року по 26.04.1982 року та з 25.07.1984 року по 19.08.1985 року на посаді складальника-добудовника суден, зайнятого на роботах всередині суден Суднобудівного заводу «Залив» імені ОСОБА_2 м. Керч АР Крим;

з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року період навчання у державному професійно-технічному училищі № 11 м. Керч АР Крим;

з 05.05.1982 року по 10.05.1984 року період строкової служби у радянській армії (а.с. 3-7).

ОСОБА_3 Зарічного районного суду м. Суми від 24.10.201р. адміністративний позов ОСОБА_1. задоволено (а.с.42-49).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просив постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.53-55).

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обовязковою, колегія суддів на підставі положень ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 28.03.2017 року після досягнення 55-річного віку (03 січня 2017 року), за наявності загального стажу роботи більше 30 років, з яких стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, становить більше 12 років 6 місяців, ОСОБА_1 звернувся до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Рішенням Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 27.04.2017 року № 10101/04 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком №2 у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а відтак порушене право позивача підлягає відновленню шляхом призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту звернення,

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту б частини 1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-XII, (далі - Закон № 1788-ХІІ) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі - Порядок № 637) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

За приписами п.1 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р. за № 1451/11731 (далі Порядок №383) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Колегія суддів звертає увагу, що чинними на час роботи позивача на Суднобудівному заводі «Залив» м. Керч АР Крим був Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений ОСОБА_3 Міністрів СССР від 22.08.1956 р. № 1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, пунктом «а» підрозділу 3 «Котельні та суднокорпусні роботи» Розділу ХV «Металообробка» якого встановлено право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах робочих, що виконували, зокрема, роботи за наступними професіями «Котельщики, котельщики-сборщики, сборщики корпусов судов и котельщики-монтажники».

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків, що діяли в період такої роботи. Вимоги щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Положеннями пункту 4 Порядку № 383 передбачено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до п.п.4.1-4.5 Порядку № 383 зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до законодавства, що діяло на час роботи позивача протягом спірного періоду, професія збирачем корпусів металевих суден була передбачена пунктом «а» підрозділу 3 «Котельні та суднокорпусні роботи» Розділу ХV «Металообробка» Списку № 2 ОСОБА_3 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженої ОСОБА_3 Міністрів СССР від 22.08.1956 р. № 1173, що надає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і - показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 , визначено, що під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи довідок в період роботи позивача з 1980 року по 1985 рік на посадах збирача корпусів металевих суден та збирача - добудовника мали місце відпустки без збереження заробітної плати та виконання державного обов'язку, однак фактично відпрацьований час становив більше 80% від установленої норми (а.с.12-13).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності належними та допустимими доказами роботи ОСОБА_1 на умовах повного робочого дня в періоди з 10.07.1980 року по 26.04.1982 року та з 25.07.1984 року по 19.08.1985 року на посадах збирача корпусів металевих суден та збирача - добудовника, зайнятого на роботах всередині суден суднобудівного заводу «Залив» імені ОСОБА_2 м. Керч, що надає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта, що за відсутності документів про результати атестації робочих місць збирача корпусів металевих суден та збирача - добудовника, зайнятого на роботах всередині суден суднобудівного заводу «Залив» імені ОСОБА_2 м. Керч, позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з огляду на наступне.

Пунктом 4.5. Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і - показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Як вбачається з матеріалів справи, на спірних роботах ОСОБА_1 працював в періоди :

- з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року навчався в СПТУ 11 м. Керчі за професією електрозварника збирача корпусів металевих суден, що підтверджується копією диплому № 499735 (а.с.28),

- з 10.07.1980 року по 26.04.1982 року, працював збирачем корпусів металевих суден та збирачем - добудовником судовим, зайнятим на роботах всередині відсіків суден на Суднобудівному заводі «Залив» ім. Б.Є. Бутоми м. Керч,

- з 05.05.1982 року по 10.05.1984 року проходив дійсну військову службу у Радянській армії, до якої був призваний з роботи на Суднобудівному заводі «Залив» ім. Б.Є. Бутоми м. Керч і на роботу до якого повернувся після демобілізації, що підтверджується копією військового квітка серія НО № 4920503(а.с.29),

- з 25.07.1984 року по 19.08.1985 року працював збирачем - добудовником судовим, зайнятим на роботах всередині відсіків суден на Суднобудівному заводі «Залив» ім. Б.Є. Бутоми м. Керч, який на підставі наказу від 15.08.1994 року № 1163-А перетворений на ВАТ «Суднобудівний завод «Залив», що підтверджується копією трудової книжки серія БТ-1 № 3531495, історичною довідкою підприємства №242 від 09.03.2017 року, уточнюючою довідкою про особливий характер праці № 16 від 17.03.2017 року, уточнюючою довідкою про особливий характер праці № 17 від 17.03.2017 року, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи 1980-1982 роки, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи 1984-1985 роки (а.с.8-15).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що періоди роботи позивача збирачем корпусів металевих суден та збирачем - добудовником судовим, зайнятим на роботах всередині відсіків суден на Суднобудівному заводі «Залив» ім. Б.Є. Бутоми м. Керч з 10.07.1980 року по 26.04.1982 року та з 25.07.1984 року по 19.08.1985 року повинні бути зараховані до його пільгового стажу за Списком № 2 без надання результатів атестації робочих місць, адже чинне на той час законодавство не вимагало її проведення.

За змістом статті 38 Закону України, яка була чинною на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії так і на час розгляду справи час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з 01.09.1977 р. по 15.07.1980 р. навчався в СПТУ 11 м. Керчі за професією електрозварника збирача корпусів металевих суден, що підтверджується копією диплому № 499735, а з 10.07.1980 року, тобто в межах тримісячного строку був прийнятий збирачем корпусів металевих суден 3 розряду з повним робочим днем на Суднобудівному заводі «Залив» ім. Б.Є. Бутоми м. Керч, а тому час навчання позивача в СПТУ 2 роки 10 місяців 14 днів повинен бути врахований не лише до його загального стажу, але й пільгового.

Аналогічний висновок викладено і в постанові Верховного Суду України від 25.03.2014 року, в якій суд зазначив, що можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, які не є вищими навчальними закладами (стаття 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР Про професійно-технічну освіту).

За змістом частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, в період з 05.05.1982 року по 10.05.1984 року позивач проходив дійсну військову службу у Радянській армії, до якої був призваний з роботи на Суднобудівному заводі «Залив» ім. Б.Є. Бутоми м. Керч і на роботу до якого повернувся після демобілізації.

Згідно з пунктом "в" частини третьої статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до статей 2, 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Таким чином, час проходження дійсної військової служби з 05.05.1982 року по 10.05.1984 року 2 роки 05 днів підлягає зарахуванню як до загального трудового стажу, так і до пільгового, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Крім того, підприємство Суднобудівний завод «Залив» в м. Керч - не може бути віднесено до незаконного органу влади, адже створено і діяло ще за радянських часів, в 1994 році, 2000 році та 2012 році неодноразово перетворено з Суднобудівного заводу «Залив» ім. Б.Є.Бутоми в м. Керч в ПАТ «Суднобудівний завод «Залив» за часів незалежної України, тобто було створено у порядку передбаченому законом, задовго до подій 2014 року, коли територія АР Крим стала тимчасово окупованою територією.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме відповідач повинен був докласти необхідних зусиль для захисту прав і свобод громадян України та отримання необхідних документів.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що навіть за відсутності ефективного контролю над окупованою територією, держава все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів та здійснювати дипломатичні, економічні, судові та інші заходи, на які вона має право у рамках своє влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників (рішення ЄСПЛ у справі Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії).

Колегія суддів вважає, що наданих позивачем до матеріалів справи доказів, в тому числі трудової книжки, диплому, військового квитка, уточнюючих довідок про особливий характер праці, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії цілком достатньо для вирішення питання про зарахування спірного стажу роботи з 10.07.1980 року по 26.04.1982 року та з 25.07.1984 року по 19.08.1985 року, а також періодів навчання з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року в СПТУ 11 м. Керчі та проходження дійсної військової служби у Радянській армії з 05.05.1982 року по 10.05.1984 року до спеціального стажу, який дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, та призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього кодексу. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості своїх рішень відповідачем під час судового розгляду не надано.

Як визначено пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії 28.13.2017 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відновлення його порушеного права, шляхом зобов'язання Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 04 січня 2017 року.

Колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства обумовлюється його особливостями, які відрізняють його від інших видів судочинства. Завдання відображає спрямованість адміністративного судочинства, тобто його кінцеву мету. Адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб людини та інтересів юридичних осіб незалежно від категорії справ, що підлягають розгляду та суд повинен виходити із необхідності гарантування дотримання прав свобод та інтересів фізичних осіб людини та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткову постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Інші доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

ОСОБА_3 Зарічного районного суду м. Суми від 24.10.2017р. по справі № 591/3706/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6