Справа № 202/4024/17
Суддя: Зосименко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4024/17
Провадження № 2-а/202/183/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, який уточнив у жовтні 2017 року, посилаючись на те, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2008 року ОСОБА_1 був засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Жовтоводського міського суду від 01.08.2011 року ОСОБА_1 був умовно достроково звільнений від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. В ході виконання даного вироку в частині конфіскації майна державним виконавцем 25.11.2008 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладанням арешту на все майно боржника ОСОБА_1 Виконавче провадження було завершено 30.11.2009 року, про що державним виконавцем було складено постанову, однак арешт знято не було. Просив визнати дії державного виконавця при повернення виконавчого документу стягувачу протиправними та зняти арешт, накладений в межах виконавчого провадження (ВП № 9977393), відкритого державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 з примусового виконання документа виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_1 на користь держави (кримінальна справа № 1-299/08) «Постановою про накладання арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження 491/13, 25.11.2008» на все майно боржника, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер не зазначений, реєстраційний номер обтяження 8227394.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася. Повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 2-299/08 за обвинуваченням ОСОБА_1, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи та у судовому засіданні, 07 жовтня 2008 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було постановлено вирок, яким ОСОБА_1 був засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно відповіді Індустріального відділу ДВС м. Дніпра № 2156/764-34/13-13 від 26.05.2017 року у відділі ДВС в період 2008-2009 років перебувало на виконанні виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна, що належить ОСОБА_1 на користь держави, в рамках якого державним виконавцем накладено арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) арешт застосовується: 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника.

Постановою державного виконавця від 30.11.2009 року виконавчий лист № 1-299, виданий 06.11.2008 року про конфіскацію майна ОСОБА_1 на користь держави був повернутий Індустріальному районному суду через відсутність майна боржника, яке підлягає конфіскації, згідно п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт з майна боржника державним виконавцем скасовано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Державним виконавцем при повернення виконавчого документу до суду були вчинені дії у відповідності до вимоги діючого на той момент Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для визнання дій державного виконавця при повернення виконавчого документу протиправними.

Згідно п. 5 Постанови №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучалися до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їх права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позивачем у позові та представником позивача у судовому засіданні не зазначено які саме інтереси позивача чи його права порушені державним виконавцем, оскільки у позивача відсутнє будь-яке майно, на яке може бути накладено арешт.

Таким чином, позовні вимоги не знайшли підтвердження і тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 38, 40, 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), п. 5 Постанови №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст. ст. 11, 12, 158, 159, 160, 163, 181 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її проголошення, а у разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складання у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко