Справа № 522/16220/17
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/522/1873/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі адміністративну справу за позовом Директора товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17, винесену заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області ОСОБА_2 на підставі ст.253 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

До адміністративного позову надано клопотання, яким позивач просив поновити строк звернення до адміністративного суду із адміністративною позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17.

Представник позивача у судове засідання зявився, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позов не визнав, просив у задоволені позову відмовити, з обставин викладених у запереченнях.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, надані суду докази в сукупності, суд вважає поданий адміністративний позов обґрунтованим, доведеним, а вимоги по ньому такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.08.2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшли копії документів, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року № 284-ДК/0052П/07/01-17, розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту) ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» та постанови про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17.

Вказані вище копії документів направлені ОСОБА_1 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області 28.07.2017 року.

Із змісту вказаних вище копій документів, надісланих ОСОБА_1, як директору товариства з обмеженою відповідальністю «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» вбачається наступне:

12.07.2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 (повна назва посади інспектора у протоколі не зазначена) на проспекті Соборний (конкретна адреса не зазначена) у м.Болград Одеської області у відношенні ОСОБА_1, як директора Товариства, складено протокол про адміністративне правопорушення №284-ДК/0052П/07/01-17 за вчинення на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, згідно протоколу, передбачена статтею 53 КУпАП.

Також в протоколі зазначається, що свідками правопорушення є: ОСОБА_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

14.07.2017 року заступник головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області ОСОБА_2, розглянувши згаданий вище протокол, встановила, що під час перевірки 11.07.2017 року встановлено самовільне зайняття земельної ділянки та не нецільове використання ТОВ «Бессарабія Плюс» земельних ділянок державної власності, а саме, земельні ділянки 59,98 га, 27,96 га, 6,62 га загальною площею 94,56 га сільсько-господарського призначення, для ведення товарного сільського господарського виробництва, які розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту).

У складеній заступником головного державного інспектора постанові від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17, окрім встановлених вище обставин, також зазначено, що за згадане (згадані) порушення передбачена відповідальність згідно ст.ст.53 та 53-1 КУпАП, однак згідно ч.2 ст.36 КУпАП можливо призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті 53-1 КУпАП, оскільки даної статті передбачає більш суворе покарання ніж ст.53 КУпАП.

Також, при розгляді справи про адміністративне правопорушення заступником головного державного інспектора зроблено висновок, що в порушенні є ознаки злочину, відповідальність за який передбачено статтею 197-1 КК України на підставі чого вирішено справу про адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1, закрити, а матеріали справи передати до Головного управління Національної поліції в Одеські області.

Позивач вважає, що постанова від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 та протокол про адміністративне правопорушення, складені посадовими особами Головного управління, є незаконними і прийняті в порушення вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зокрема зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з цим, ОСОБА_3, як особою яка складала протокол, порушено вимоги ст.256 КУпАП, оскільки у протоколі від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17 не зазначено:

- повну адресу місця складання протоколу (оскільки зазначено лише назву проспекту ум. Болград);

- повну назву посади особи, яка склала протокол, оскільки її вказано лише частково,

- пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або відомості про відмову такої особи давати пояснення по суті порушень;

- відсутня відмітка про розяснення особі, щодо якої складено протоко, її прав і обовязків, визначених ст.268 КУпАП.

Також, згідно вказаної вище норми законодавства, у протоколі повинно бути зазначено суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, у протоколі зазначається, що державним інспектором встановлено факт самовільного зайняття та використання ТОВ «Бессарабія Плюс» земельних ділянок сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Поряд з цим, у цьому ж протоколі зазначається, що відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч.1 ст.53 КУпАП та п.б ч.1 ст.211 ЗК України.

Згідно змісту п.б ч.1 ст.211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з цим, зазначена ОСОБА_3 у протоколі ч.1 ст.53 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію обєктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Вищевказані факти свідчать, що особою, яка склала зазначений вище протокол в порушення вимог ст.256 КУпАП вказані не взаємоповязані норми законодавства, оскільки за змістом протоколу було встановлено факт самовільного зайняття і використання земельної ділянки, а положення ст.53 КУпАП не передбачають відповідальність за самовільне зайняття чи самовільне використання земельної ділянки.

Також за змістом ст.ст.256, 268 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка вчинила правопорушення, однак протокол від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01/-17 складено ОСОБА_3 не у присутності ОСОБА_1

Згідно змісту вказаного протоколу свідками правопорушення є: ОСОБА_6, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Тобто, за змістом протоколу, свідками правопорушення вчиненого на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області були фізичні особи, які мешкають в іншому населеному пункті - м. Болград.

З метою зясування причин такої невідповідності адвокат ОСОБА_7, який надає правову допомогу Товариству згідно угоди від 04.01.2017 року, звернувся 21.08.2017 року із адвокатськими запитами до зазначених вище свідків та просив повідомити про всі їм відомі обставини щодо складання ОСОБА_3 (при їх участі) протоколу від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01/-17.

Свідок ОСОБА_5 відмовилась 21.08.2017 року особисто приймати адвокатський запит та коментувати будь-які дії ОСОБА_3, тому адвокатський запит від 21.08.2017 року на її імя було направлено поштовим звязком 23.08.2107 року.

Свідок ОСОБА_4, повідомив адвокату про всі відомі йому обставини складання ОСОБА_3 12.07.2017 року протоколу та у своїй письмовій відповіді на запит адвоката ОСОБА_7 від 21.08.2017 року №21/08/2017-02 повідомив, що до нього звернувся чоловік, який представився як працівник поліції, та попросив підписати документи, відносно того факту, що якась особа не сплачує податки за використання земельних ділянок. Сам протокол був складений в його присутності в кіоску. Під час протоколу був присутній працівник поліції, інспектор та його колега. Інших осіб при складанні протоколу не було. Про що саме йде мова в протоколі він не знав, оскільки його не було повідомлено про що саме йде мова та про яке правопорушення складено цей протокол. Також пояснив, що він нікуди не виїжджав та ні про які земельні ділянки, що незаконно використовуються ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС», не знає.

Директор ТОВ «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ» ОСОБА_1 під час безпосереднього складання державним інспектором протоколу про адміністративне правопорушення не був присутній.

Присутніми під час відмови директора ТОВ «ЗЕМЛІ БЕССАРАБІЇ» ОСОБА_1 у підписанні протоколу, який складено державним інспектором, не був.

Вищевказані факти підтверджують, що в порушення вимог ст.ст.256, 268 КУпАП ОСОБА_3 склав протокол не у присутності ОСОБА_1, не розяснив йому його права та обовязки, не надав йому можливості зокрема ознайомитися з матеріалами справи, дати пояснення, подати докази, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, тощо.

Згідно ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Право ОСОБА_1 отримати другий примірник протоколу також було порушено, а про проведення ОСОБА_3 перевірки дотримання Товариством вимог законодавства при використанні земельних ділянок стало відомо лише після отримання від Головного управління копій протоколу, постанови та розрахунку розміру шкоди, які надійшли поштовим звязком.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Пунктами 6, 7 Розділу II Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19.01.2017 року №6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.02.2017 року за №173/30041 передбачено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обовязково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Якщо державний інспектор під час складення протоколу не може визначити час і місце розгляду справи, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляється повідомлення про розгляд справи про адміністративні правопорушення не пізніш як за пять діб до дня розгляду справи.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

- чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

- чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

- чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

- чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

- чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Разом з цим, в порушення вказаних вимог законодавства, ОСОБА_1, як особі відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення та яка (начебто) відмовилась від підписання протоколу, не було повідомлено державним інспектором про час і місце розгляду справи, шляхом направлення йому повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, із змісту протоколу від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01/-17, складеного ОСОБА_3, вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 14.07.2017 року, тобто через день після складання протоколу, що взагалі унеможливлювало розгляд справи.

Позивач зазначив, що в порушення ст.278 КУпАП заступник головного державного інспектора Задорожна Н.В., розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення та приймаючи постанову у справі

- не встановила факт не повідомлення особи, відносно якої складено протокол про дату, місце і час розгляду у відношенні неї справи про адміністративне правопорушення;

- розглянула справу про адміністративне правопорушення за відсутності належно сповіщеної особи про час і місце її розгляду, щодо якої така справа розглядалась, чим також порушила право особи скористатись правами, визначеними ст.268 КУпАП;

- не встановила факт неправильно складеного ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01/-17.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заступник головного державного інспектора Задорожна Н.В. не лише не виконала вказані вимоги ст.280 КУпАП, але й у постанові від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01-17 зазначила, що розглянувши протокол від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01/-17 заступник головного державного інспектора встановив, що під час перевірки 11.07.2017 року встановлено самовільне зайняття земельної ділянки та не цільове використання ТОВ «Бессарабія Плюс» земельних ділянок державної власності. Також вказано, що за згадані порушення передбачена відповідальність згідно ст.53, 53-1 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284- ДК/0052П/07/01/-17 факт самовільного зайняття і використання земельних ділянок встановлено державним інспектором Прокопенко М.В. 07.07.2017 року, а не 11.07.2017 року, як це зазначає заступник головного державного інспектора Задорожна Н.В.. посилаючись на цей же протокол.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284- ДК/0052П/07/01/-17 ОСОБА_3 встановив факт самовільного зайняття і використання земельних ділянок, інших порушень вимог земельного законодавства, у тому числі фактів нецільового використання земельних ділянок, встановлено не було. Водночас, у протоколі дійсно зазначається ч.1 ст.53 КУпАП, як норма, яка встановлює відповідальність за самовільне заняття земельної ділянки, незважаючи на те, що норми ст.53 зазначеного кодексу визначають відповідальність із інші порушення вимог законодавства.

Разом з цим, заступник головного державного інспектора Задорожна Н.В., у постанові від 14.07.2017 року посилаючись на цей же протокол вказує, що державним інспектором встановлено не лише самовільне зайняття земельних ділянок але і їх нецільове використання

У разі, якщо державний інспектор Прокопенко М.В. встановив одночасне існування фактів самовільного зайняття земельних ділянок та використання цих же земельних ділянок не за цільовим призначенням, такий державний інспектор був зобовязаний на виконання ст.254 КУпАП та п.1 розділу II Інструкції скласти два протоколи про адміністративне правопорушення, оскільки зміст вказаних норм законодавства та типова форма протоколу, затверджена Інструкцією, не передбачає складання одного протоколу за наслідками встановлення двох або більше порушень, тобто, законодавство передбачає, що за одне виявлене порушення складається один протокол, два порушення - два протоколи і так далі.

Водночас, заступник головного державного інспектора Задорожна Н.В. розглядаючи один протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01/-17 безпідставно посилається на ч.2 ст.36 КУпАП, розглядає кілька адміністративних правопорушень, зафіксованих відповідними протоколами.

Викладена заступником головного державного інспектора Задорожною Н.В. у постанові суть порушення земельного законодавства, тобто одночасний факт самовільного зайняття земельної ділянок та їх нецільове використання не відповідає положенням законодавства, оскільки вказані вище порушення є взаємовиключними відносно однієї і тієї ж земельної ділянки (земельних ділянок).

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про держаний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Зазначена стаття вказаного Закону України також визначає, що невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням (тобто нецільове використання) це невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Тобто, зміст вказаних норм Закону України «Про держаний контроль за використанням та охороною земель» свідчить про неможливість існування одночасного існування факту і самовільного зайняття земельної ділянки і факту нецільового використання цієї ж земельної ділянки та однією і тією ж особою (чи фізичною чи юридичною).

Таким чином висновки, викладені заступником головного державного інспектора Задорожною Н.В. у постанові про закриття справи від 14.07.2017 року №284- ДК/0058По/08/01/-17 не відповідають у тому числі положенням самого земельного законодавства України.

Також, із змісту вказаної постанови не вбачається які саме ознаки та якого саме злочину, відповідальність за який (які) передбачено статтею 197-1 КК України, було (були) встановлені заступником головного державного інспектора Задорожною Н.В., адже ст.197-1 КК України передбачено 4 (чотири) види злочину:

- самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику (ч.1 ст.197-1 КК України)',

- самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель (ч.2 ст.197-1 КК України);

- самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.3 ст.197-1 КК України);

- самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині другій цієї статті, або вчинене особою, раніше судимою за такий саме злочин або злочин, передбачений частиною третьою цієї статті (ч.4 ст.197-1 КК України).

Натомість, жодна із перелічених частин статті 197-1 КК України не передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки (земельних ділянок) та їх одночасне нецільове використання.

Також позивач вважає, що Постанова про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 також не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, яка зокрема зазначає, що постанова повинна зокрема містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову.

Водночас, у постанові від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 всупереч зазначених вимог не зазначено імя та по батькові особи, яка її виносила.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17 державним інспектором Прокопенко М.В. у графі «повне найменування органу, у якому буде розглядатись справа» зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у приміщенні №524 Управління контролю за використанням та охороною земель.

Натомість згідно бланку постанови від 14.07.2017 року № 284-ДК/0058По/08/01/-17 справа розглянута у Головному управлінні Держгеокадастру в Одеській області.

Вказані обставини свідчать, що навіть у випадку складання вказаного протоколу у присутності директора Товариства ОСОБА_1 та вручення йому другого примірника протоколу, невірне зазначення органу державної влади, який розглядав справу, позбавило б можливості (та/або спричиняло б перешкоди) у користуванні ним правами, визначеними ст.268 КУпАП.

На виконання вимог ст.285 КУпАП постанова повинна бути оголошена негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Так, згідно змісту постанови про закриття постанови від 14.07.2017 року №284- ДК/0058По/08/01/-17, яка надійшла на адресу директора Товариства ОСОБА_1, вбачається, що постанова направлена на його адресу не 17.07.2017 року, як того вимагає законодавство, а 28.07.2017 року, тобто через 11 днів.

У відповідності до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.ст.222-244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Статтею 244 КУпАП визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням законодавсгва у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (ст.ст.52-53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5 Кодексу).

Від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

- головний державний інспектор сільського господарства України;

- головні державні інспектори сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, їх заступники;

- старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, відповідно до яких в Україні здійснюється судочинство, що і протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17, і постанова про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 складені не державними інспекторами сільського господарства (відповідного рівня), а особами, які займають інші посади та більш того складені в порушення вимог законодавства.

Разом з цим, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 року №1-11/2015 наголосив, що за ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади. їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно ч.3 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як зазначено в клопотанні про поновлення пропущеного строку, 18.08.2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшли копії документів, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17, розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту) ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» та постанови про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17.

За змістом ст.с.256, 268 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка вчинила правопорушення.

Як встановлено, вказаний протокол складався за відсутності ТОВ «БЕССАРАБІЯ ПЛЮС» ОСОБА_1 та без будь-якого сповіщення його про його складання посадовою особою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про що зокрема свідчать протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17, постанова про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 та письмова відповідь свідка ОСОБА_4 від 21.08.2017 року, надана ним на запит адвоката ОСОБА_7 від 21.08.2017 року №21/08/2017-02.

Згідно вимог ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Натомість, в порушення вказаних вимог законодавства, вказані вище копії документів,у тому числі і постанова, що оскаржується, складені за відсутності ОСОБА_1 та за відсутності належного його сповіщення про дату, час і місце розгляду.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення направлена директору Товариства ОСОБА_1 28.07.2017 року, тобто з порушення встановлених законодавством строків, що підтверджується відповідною відміткою у самій постанові.

Позивач вважає, що саме вищевказані обставини та факти порушення вимог законодавства, допущені посадовими особами Головного управління, спричинили несвоєчасне отримання директором Товариства ОСОБА_1 копії постанови, що оскаржується, та з урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи той факт, що про винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1, як директор Товариства дізнався лише 18.08.2017 року, а до цього часу а ні йому, як директору Товариства, а ні іншим працівникам Товариства не було відомо, у звязку з чим позивач звернувся з клопотанням про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до адміністративного суду із адміністративною позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Отже, за змістом ст.293 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову і закрити провадження.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник Головного управління у заперечені проти позову зокрема зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у директора ТОВ «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 відсутнє порушене право, яке потребує захисту, оскільки предметом оскарження є постанова про закриття справи, а не постанова про накладення адміністративного стягнення.

Але, відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 Кодексу України про адміністративні правопорушення; 3) про закриття справи.

Згідно ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Отже, норми чинного законодавства чітко та недвозначно вказують на юридичну можливість та більш того гарантують право на оскарження не лише постанов про накладення адміністративного стягнення, але й будь-яку іншу постанову по справі про адміністративне правопорушення, у тому числі і постанову про закриття справи.

Окрім того, оскаржуваною постановою директора ТОВ «Бессарабія Плюс» фактично і юридично визнано винним у самовільному зайнятті земельних ділянок та у їх одночасному нецільовому використанні, а справу закрито виключно з метою визначення виду юридичної відповідальності за такі порушення.

Позивач вважає, що встановлені законодавством вимоги до порядку притягнення особи до відповідальності та порядку розгляду матеріалів справи про адміністративні правопорушення були порушені посадовими особами Головного управління.

Отже, саме факти вчинення цілої низки порушень вимог законодавства під час складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення (у тому числі і протоколу про адміністративне правопорушення), їх розгляду посадовою особою Головного управління та винесення на їх підставі постанови у справі про адміністративні правопорушення свідчать про незаконне прийняття відносно директора ТОВ «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, що як наслідок порушує його права та інтереси.

Також, у запереченні представник Головного управління зазначає, що не погоджується із позицією Позивача, викладеною у адміністративній позовній заяві, щодо протиправності дій інспектора Головного управління, допущених при проведенні перевірки, а також відсутності у такого державного інспектора повноважень із проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Аргументуючи своє заперечення у вказаній частині Головне управління посилається зокрема на положення Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Положення про Держгеокадастр України, Положення про Головне управління та Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління.

Аналізуючи і вказуючи окремі положення зазначених вище актів у запереченні обґрунтовується, що саме Головне управління є уповноваженим органом здійснювати перевірки дотримання вимог земельного законодавства на території Одеської області.

З огляду на зазначене позивач зазначає, що даною адміністративною позовною заявою Позивач не оскаржує дії Головного управління (як органу виконавчої влади) із проведення перевірки, адже такі спори за приписами КАС України розглядаються окружними адміністративними судами.

У даному випадку Позивач оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення, зокрема порядок і підстави її прийняття, а також викладену у ній юридичну кваліфікацію дій директора ТОВ «Бессарабія Плюс», якого визначено

у вказаній постанові, як порушника вимог земельного законодавства.

Разом з цим, дійсно серед доводів Позивача про незаконність складених відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про закриття справи зазначались положення ст.ст.244, 254, 255 КУпАП, як підтвердження (доказ) відсутності у посадових осіб Головного управління повноважень саме із притягнення осіб до адміністративної відповідальності (тобто складати протоколи і постанови), а не проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Статтею 244 КУпАП визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (ст.ст. 52, 53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5 КУпАП).

Від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

- головний державний інспектор сільського господарства України;

- головні державні інспектори сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, їх заступники;

- старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства.

З огляду на вказані норми чинного законодавства протокол про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17 та постанова від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 складені не державними інспекторами сільського господарства (відповідного рівня), а особами, які займають інші посади, а саме державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель (відповідного рівня).

Між тим, додана представником Головного управління до заперечення копія Положення про Головне управління та Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління додатково підтверджує факти перевищення повноважень.

Так, згідно змісту підпункту 1 пункту 6 Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, затверджене начальником Головного управління 05.01.2017 року, посадові особі вказаного Управління (державні інспектори) в межах своїх повноважень зокрема мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення.

Тобто, вказане Положення передбачає право посадових осіб Головного управління (державних інспекторів) складати протоколи та виносити постанови але у відповідності до законодавства.

Разом з цим, законодавство (у даному випадку Кодекс України про адміністративні правопорушення) передбачає право на складання протоколів і постанов лише у державних інспекторів сільського господарства (відповідних рівнів), якими посадові особи Головного управління не являються.

Отже, виключно Кодексом України про адміністративні правопорушення визначаються особи (їх посади), які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, а не Положеннями органів виконавчої влади (у тому числі і не Положенням про Головне управління та його структурних підрозділів), які навіть не є нормативно-правовими актами.

Також, представник Головного управління зазначає у заперечені, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявність у нього будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які він обробляв, що свідчить про порушення ст.125 Земельного кодексу України.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, вказана вище норма не встановлює будь-яких обовязкових правил поведінки, обовязків чи заборон, а тому норми ст.125 ЗК України порушити не можливо.

Також в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, копії яких надано листом Головного управління від 31.08.2017 року №19-15-0.4-657/90-17, та які долучені судом 21.09.2017 року до матеріалів справи, не вбачається будь-якого складеного процесуального документу (вимогу, запит, клопотання), адресованого керівництву ТОВ «Бессарабія Плюс» про надання ним документів, які посвідчують право користування/власність земельною ділянкою чи земельними ділянками, розташованих на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області.

У актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.07.2017 року та актах обстеження земельних ділянок від 11.07.2017 року не зазначено, що вказана перевірка та обстеження проводилось у присутності керівництва чи співробітників ТОВ «Бессарабія Плюс». У відповідних графах згаданих актів взагалі нічого не зазначено.

До того ж, як вже зазначалось у позовній заяві, на адресу ТОВ «Бессарабія Плюс» в порушення вимог п.П.6, 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19.01.2017 року №6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.02.2017 року за №173/30041, директору ТОВ «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 не направлялось повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Всі ці та інші факти і обставини (зокрема і складання протоколу не у присутності директора Товариства ОСОБА_1 та не у с.Кубей, а у м.Болград) спричинили проведення перевірки та такий же розгляд справи про адміністративне правопорушення. Саме вказані порушення вимог законодавства з боку Головного управління не надали будь-якої можливості директору ТОВ «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 довести Головному управлінню відсутність будь-якого порушення вимог земельного законодавства з боку Товариства.

На підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, складаних посадовими особами Головного управління, не можливо встановити місце розташування земельної ділянки (чи земельних ділянок), про які зазначається у вказаних матеріалах.

Так, у листі голови Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 21.06.2017 року №260 (який згідно заперечення на позов слугував підставою для проведення перевірки) зазначається про необхідність проведення перевірки земельних ділянок, розташованих в межах Кубейської сільської ради с.Кубей Болградського району Одеської області, площею 117,2 га, які є комунальною власністю та не можуть передаватись у приватну власність.

Отже, земельні ділянки про які зазначав голова вказаної сільської ради у листі перебувають в межах населеного пункту (з огляду на положення ч.2 ст.83 ЗК України) та не можуть передаватись у приватну власність.

Згідно ч.4 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); б) землі під залізницями, автомобільними дорогами, обєктами повітряного і трубопровідного транспорту; в) землі під обєктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом; г) землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом; ґ) землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; д) земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності органів місцевого самоврядування; е) земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних обєктів, або на земельних ділянках дна водних обєктів; є) землі під обєктами інженерної інфраструктури міжгосподарських меліоративних систем, які перебувають у комунальній власності.

Натомість, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення посадовими особами Головного управління вказується, що земельні ділянки (законність використання яких начебто перевірялась Головним управлінням) відносяться до земель державної власності та перебувають за межами населеного пункту.

Більш того, згідно складеного посадовими особами Головного управління «Розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту) ТОВ «Бессарабія Плюс» земельна ділянка площею 94,5600 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення, щодо яких частиною 4 статті 83 Земельного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень у їх передачі у приватну власність.

Таким чином, посадові особи Головного управління перевіряли законність використання не тих земельних ділянок (чи земельної ділянки), про які зазначається у листі голови Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області.

Разом з цим, самі матеріали перевірки Головного управління також не надають змоги встановити місце розташування земельних ділянок державної власності, які перевірялись чи то 11.07.2017 року чи то 07.07.2017 року (дати різні у акті перевірки та у протоколі), оскільки у актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства зазначається лише те, що такі земельні ділянки розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту). Іншої інформації чи відомостей, які б надавали можливість ідентифікувати такі земельні ділянки, не вказано.

Неможливість встановлення місцезнаходження земельних ділянок спричинена також тим фактом, що державний інспектор не складав план схеми земельних ділянок, а ні у актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.07.2017 року, а ні у актах обстеження земельних ділянок від 11.07.2017 року. Також такі план-схеми не долучені до вказаних актів, як додатки.

Разом з цим, у справі про адміністративне правопорушення містяться Викопіювання зі схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень земель, які розташовані на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів), складені начальником Відділу у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Вказане Викопіювання (згідно пункту 40 Переліку адміністративних послуг органів виконавчої влади, які надаються через центр надання адміністративних послуг, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 року №523-р) є адміністративною послугою, які надаються органами Держгеокадастру виключно через утворені Центри надання адміністративних послуг та не може ототожнюватись із план-схемою, яку має скласти державний інспектор у акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства чи акті обстеження земельної ділянки.

До того ж, у вказаних Викопіюваннях також відсутня будь-яка інформація чи відомості, які дають можливість встановити місце розташування зображених на них земельних ділянок, та більш того у «примітці» до Викопіювання зокрема зазначається, що дані відомості не являються обґрунтуванням площі та конфігурації земельної ділянки.

Отже, у складених Головним управлінням документах (матеріалах перевірки, протоколі, постанові, тощо) відсутня будь-яка чітка інформація, за допомогою якої можливо визначити місце розташування земельної ділянки (чи земельних ділянок),

які на думку Головного управління, ТОВ «Бессарабія Плюс» використовує самовільно та одночасно не за цільовим призначенням.

Позивач зазначає, що саме вказані обставини позбавляють можливість позивача надати більш детальні пояснення по справі із зазначеного питання, а не тому що позивач погоджується із фактами порушення земельного законодавства, які Головне управління начебто виявило.

Позивач зазначив, що по-перше оскаржується порядок розгляду посадовою особою Головного управління справи про адміністративне правопорушення, перевищення нею службових повноважень (з огляду на приписи ст.244 КУпАП із врахуванням рішення Конституційного Суд України від 26.05.2015 року №1-11/2015), винесення в порушення вимог законодавства постанови у справі про адміністративне правопорушення, та інші факти порушення, які зазначені у позовній заяві.

Саме вказані вище факти порушення вимог законодавства слугували для позивача підставою для звернення до суду зокрема із позовною вимогою про скасування постанови про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17.

Підставою ж для звернення до суду із позовною вимогою про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення) є факт юридичної неможливості і існування (наявності) порушення, яке визначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.07.2017 року №284-ДК/0052П/07/01-17 та у постанові про закриття справи від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17, а саме одночасне існування факту самовільного зайняття земельної ділянки (чи земельних ділянок) та одночасне нецільове використання цієї ж земельної ділянки (чи земельних ділянок).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про держаний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Зазначена стаття вказаного Закону України також визначає, що невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням (тобто нецільове використання) це невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Позивач вважає, що зміст вказаних норм Закону України «Про держаний контроль за використанням та охороною земель» свідчить про неможливість існування одночасного існування факту і самовільного зайняття земельної ділянки і факту нецільового використання цієї ж земельної ділянки та однією і тією ж особою (чи фізичною чи юридичною).

Таким чином, представник відповідача у судовому засіданні не надав суду доказів правомірності оскаржуваного позивачем прийнятого ним рішення та відповідних дій.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП.

Також, п.1 ст.247 КУпАП передбачає закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст.280 КУпАП, під час винесення постанови від 14.07.2017 року №284-ДК/0058По/08/01/-17 відповідачем були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не доведене, що саме позивач має нести відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є обовязковість рішень суду.

Відповідно до ст.104 КАС України особа має право звернутися з адміністративним позовом, якщо вважає, що порушено її право, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У звязку наведеним, позивач змушений звернутися до суду з адміністративним позовом, так як вважає вказану постанову органу владних повноважень протиправною, такою, що порушує його права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов позовом Директора товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Директора товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови задовольнити.

Поновити Директору товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2017 року № 284-ДК/0058По/08/01/-17.

Скасувати постанову про закриття справи від 14.07.2017 року № 284-ДК/ 0058По/08/01/-17, винесену заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області ОСОБА_2 на підставі статті 253 Кодексу України про адміністративні правопорушення; закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя 06.12.2017