Справа № 804/3962/17
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/3962/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р.

справа 804/3962/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2017 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною індивідуальну податкову консультацію

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» 22.06.2017 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить визнати недійсною індивідуальну податкову консультацію, викладену в листі №9421/6/99-99-12-03-04-15 від 28.04.2017 (ас4).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2017 позов задоволений (ас103).

В апеляційній скарзі ДФС України просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що об’єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг неагломерованого залізорудного концентрату. Базою оподаткування для неагломерованого залізорудного концентрату є: в разі його реалізації – вартість, обчислена за фактичною ціною або за розрахунковою вартістю такого концентрату; в разі відсутності реалізації – розрахункова вартість такого концентрату (ас109).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ПАТ «Центральний ГЗК» 16.03.2015 звернулось до ДФС України в порядку статті 52 Податкового Кодексу України про надання податкової консультації щодо правомірності визначення плати за користування надрами для видобування корисних копалин виключно обсягу товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну обробку мінеральної сировини.

ДФС України листом №7579/6/99-99-15-04-01-15 від 09.04.2015 надала таку податкову консультацію, що під час оцінки ділянок надр, що утворені залізистими кварцитами, здійснюється експертна оцінка кондицій мінеральної сировини, як сукупність технологічних процесів з добування кварцитів та їх первинна переробка до магнетитових концентратів. При цьому, рентабельність гірничого підприємства з видобування залізних кварцитів обчислюється з урахуванням величини витрат, які формують собівартість товарної продукції – видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), а також маркетингових оцінок вартості такої продукції, як магнетитовий концентрат на ринку. Враховуючи викладене, база оподаткування може бути визначена як за розрахунковою, так і за фактичною вартістю таких видів товарної продукції (ас22).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 у справі №804/5825/15 визнана недійсною індивідуальна податкова консультація №7579/6/99-99-15-04-01-15 від 09.04.2015. Прийняте рішення суд мотивував тим, що ПАТ «Центральний ГЗК» здійснює не тільки первинну переробку мінеральної сировини, а й проводить повний технологічний комплекс заходів стосовно виготовлення якісно іншої продукції – глибоке збагачення, яке є складним ланцюгом виробничих процесів від видобутку і транспортування залізної руди, до виробництва концентрату залізорудного агломераційного та окатків залізорудних. Таким чином кінцевий продукт виробництва - агломераційний концентрат залізної руди та окатки залізорудні не можливо віднести до мінеральної сировини (ас50).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 залишена без змін постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2015. Апеляційний суд підкреслив, що в спірних правовідносинах об’єктом оподаткування є вартість обсягу видобутої руди (ас52).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.02.2016 залишені в силі постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2015 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015. Суд касаційної інстанції зазначив, що не належить до первинної переробки сировина, яка збагачена фізико-хімічним методом з якісною зміною мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури; та продукція, що пройшла операції агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію та збагачення фізико-хімічними методами (ас53).

Після отримання перелічених судових рішень, ДФС України листом №9421/6/99-99-12-03-04-15 від 28.04.2017 надала нову податкову консультацію, що для гірничих підприємств об’єктом оподаткування за користування надрами для видобування корисних копалин слід вважати обсяг товарної продукції у вигляді корисних копалин, що пройшли лише первинну переробку мінеральної сировини (переробку залізистих кварцитів до неагломерованого магнетитового концентрату), а базою оподаткування платою за користування надрами для видобування корисних копалин є розрахункова вартість неагломерованого магнетитового (залізорудного) концентрату, що є продуктом первинної переробки добутої залізної руди (ас23).

Відповідно до пункту 14.1.37 статті 14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність гірничого підприємства з видобування корисних копалин для цілей розділу IX цього Кодексу – це діяльність гірничого підприємства, яка охоплює процеси добування та первинної переробки корисних копалин.

Відповідно до пункту 14.1.51 статті 14 Податкового Кодексу України, добування корисних копалин – це сукупність технологічних операцій з вилучення, в тому числі з покладів дна водойм, та переміщення, в тому числі тимчасове зберігання, на поверхню частини надр (гірничих порід, рудної сировини тощо), що вміщує корисні копалини.

Відповідно до пункту 14.1.91 статті 14 Податкового Кодексу України, корисні копалини – це природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження в надрах, в тому числі будь-які підземні води, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини, які можуть бути використані в сфері матеріального виробництва і споживання безпосередньо або після первинної переробки.

Відповідно до пункту 14.1.112 статті 14 Податкового Кодексу України, мінеральна сировина – це товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, в тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам встановлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

Відповідно до пункту 14.1.150 статті 14 Податкового Кодексу України, первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію та збагачення фізико-хімічними методами, а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм.

Відповідно до пункту 2 Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затвердженої Постановою КМУ №432 від 05.05.1997:

- корисні копалини – це природні мінеральні утворення органічного і неорганічного походження в надрах, на поверхні землі, в джерелах вод і газів, на дні водоймищ, а також техногенні мінеральні утворення в місцях видалення відходів виробництва та втрат продуктів переробки мінеральної сировини;

- товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам.

Відповідно до статті 22 Податкового Кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Податкового Кодексу України, базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 24.1 статті 24 Податкового Кодексу України, одиницею виміру бази оподаткування визнається конкретна вартісна, фізична або інша характеристика бази оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку.

Відповідно до статті 25 Податкового Кодексу України, ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на вид, одиницю виміру бази оподаткування.

Відповідно до пункту 252.2 статті 252 Податкового Кодексу України, платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об'єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл.

Відповідно до пункту 252.3 статті 252 Податкового Кодексу України, об’єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена в спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин в податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством.

Відповідно до пункту 252.5 статті 252 Податкового Кодексу України, види товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначаються платником рентної плати відповідно до затверджених законодавством переліків видів корисних копалин, а також кодифікації товарів та послуг з урахуванням затверджених платником схем руху товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції.

Відповідно до пункту 252.6 статті 252 Податкового Кодексу України, базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих в звітному періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства).

Відповідно до пункту 252.7 статті 252 Податкового Кодексу України, вартість товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в податковому періоді обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства) за більшою з таких її величин: 252.7.1 за фактичними цінами реалізації товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини); 252.7.2 за розрахунковою вартістю товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), крім вуглеводневої сировини.

Відповідно до пункту 252.19 статті 252 Податкового Кодексу України, обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначається платником рентної плати самостійно в журналі обліку видобутих корисних копалин відповідно до вимог затверджених ним схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції і нормативних актів, що регламентують вимоги до товарної продукції гірничих підприємств стосовно визначення якості сировини та кінцевого продукту, визначення вмісту основної та супутньої корисної копалини в лабораторіях, атестованих відповідно до правил уповноваження та атестації в державній метрологічній системі. Залежно від виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) її кількість визначається в одиницях маси або об’єму.

Виходячи з аналізу перелічених норм, об’єктом оподаткування у спірних правовідносинах є корисні копалини (мінеральна сировина), продукти первинної переробки корисних копалин (мінеральної сировини).

ПАТ «Центральний ГЗК» добуває корисні копалини – залізну руду. Продуктом первинної переробки є дроблення залізної руди на фракції для подальшого збагачення.

З огляду на викладене, окружний суд вірно визнав недійсною індивідуальну податкову консультацію, викладену в листі №9421/6/99-99-12-03-04-15 від 28.04.2017, у відповідності до пункту 53.3 статті 53 Податкового Кодексу України:

- по-перше, отримання неагломерованого магнетитового концентрату є наслідком якісної зміни мінеральної форми залізної руди, її агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури;

- по-друге, позивач здійснює не тільки первинну переробку корисних копалин, а й проводить повний технологічний комплекс глибокого збагачення видобутої руди від кварцитів до концентрату залізорудного агломераційного та окатків залізорудних. При цьому неагломерований магнетитовий концентрат не виробляється ні під час первинної переробки, ні під час глибокого збагачення, а тому не може бути об’єктом оподаткування.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2017 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено 16.11.2017.

В повному обсязі ухвала складена 24.11.2017.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова