Справа № 810/4339/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4339/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Кабінету Міністрів України, третя особа: Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, Кабінету Міністрів України, третя особа Міністерство фінансів України про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду судді Брагіної О.Є. від 29 грудня 2016 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» залишено без руху (а.с. 1 Том I).

Вказаною ухвалою встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 01 лютого 2017 року.

У подальшому, оскільки позивачем вимоги, викладені в ухвалі суду першої інстанції від 29.12.2016 усунуті не були, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 30 Том I).

Не погодившись із вказаною ухвалою позивач, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного адміністративного суду.

За результатами розгляду апеляційної скарги Київським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу від 20.06.2017, якою залишено без змін ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року про повернення позовної заяви (а.с. 205-207 Том II).

Крім того, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 у задоволенні заяви ТОВ «Вітаполіс» про роз'яснення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року (а.с. 75 Том I, а.с. 195-199 Том II).

27 вересня 2017 року позивачем до Київського окружного адміністративного суду за допомогою засобів поштового зв'язку подано клопотання про продовження процесуального строку, в якій позивач просить суд продовжити, встановлений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2016 про залишення позовної заяви без руху, процесуальний строк виконання ухвали на строк до роз'яснення Київським окружним адміністративним судом цієї ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року судді Кушнової А.О. у задоволенні вказаного клопотання ТОВ «Вітаполіс» про продовження процесуального строку, встановленого ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2016 - відмовлено (а.с. 45 Том III).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи постановлення ухвали суддею Київського окружного адміністративного суду Брагіною О.Є. від 24.02.2017 про повернення позовної заяви в адміністративній справі №810/4339/16, яка набрала законної сили, суд не вбачає підстав для продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.12.2016 про залишення позовної заяви без руху, оскільки продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви, яку повернуто позивачу ухвалою суду, яка набрала законної сили, є неможливим.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009, в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення, але не більше 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року судді Брагіної О.Є. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 01 лютого 2017 року (а.с. 1 Том I).

Копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2016 року про залишення позовної заяви без руху позивачем було отримано 01 лютого 2017 року (а.с. 70 Том I), натомість доказів виконання зазначених в ній вимог позивачем до суду надано не було.

У зв'язку з неусуненням недоліків, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 30 Том I).

Користуючись правом доступу до правосуддя, позивач звернувся до суду з клопотання про продовження строку.

Так, відповідно до частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Згідно вимог частини другої ст. 102 КАС України питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити наступне.

Частиною першою ст. 6 Конвенції про захист прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Однією із найважливіших конституційних гарантій є судовий захист прав та свобод людини і громадянина. Це означає, що особа може звернутися до суду для відновлення порушеного права, якщо вважає, що воно порушено будь-ким або чиняться перешкоди у його здійсненні. Право на судовий захист не може бути обмежене ні за яких обставин, навіть в умовах воєнного та надзвичайного стану.

Частиною першою статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зазначену правову норму розтлумачено Конституційним судом України в судовому рішенні від 25 грудня 1997 року (Справа № 9-зп), згідно якого частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Надання громадянам права на реалізацію судового захисту їх порушених конституційних прав є невід'ємним елементом законності у державі. Можливість отримати судовий захист порушеного чи оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу є одним з найважливіших прав особистості, що суттєво визначає її місце у суспільстві. Тому реалізація права на судовий захист має не тільки юридичне, але й суттєве соціально-політичне значення. Судовий захист надається кожному, хто має на нього право та потребує його. Будь-яка особа, що вважає своє право порушеним, має можливість звернутися за судовим захистом та доводити свою правоту.

Аналогічної правової позиції притримується Європейський Суд з прав людини у справах «Трегубенко проти України», «Наталія Михайленко проти України» «Василеску проти Румунії» та «Брумареску проти Румунії».

Окрім того, у справі «Беллет проти Франції» Європейський Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зазначену правову позицію використано Верховним Судом України в своєму рішенні від 24 лютого 2014 року у справі №6-156цс13, в якому Суд наголосив, про необхідність відкриття провадження у справі, перевірки посилання заявника та за результатами яких і вирішити питання про задоволення заяви чи про залишення її без розгляду.

В даному випадку колегія вважає за доцільне застосувати позицію Верховного Суду України до даних правовідносин, оскільки, з метою повного та всебічного розгляду питання продовження строку на усунення недоліків позовної заяви виникає необхідність у призначені такого питання в судове засідання з викликом сторін.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 10 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

За приписами п. 1 частини третьої ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.

Частиною першою статті 33 КАС України встановлено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Відповідно до частини другої вказаної статті повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення надсилаються особам, які беруть участь у справі, з метою інформувати про дату, час та місце судового засідання щодо вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Таким чином, повістка-повідомлення надсилається особам для інформування щодо судових засідань, пов'язаних з вирішенням судом процесуальних питань, в тому числі для розгляду питання щодо поновлення чи продовження пропущеного процесуального строку.

Вимоги до повістки про виклик та повістки-повідомлення встановлені статтею 34 КАС України.

У відповідності до частин першої-другої вказаної статті у повістці про виклик зазначаються: 1) найменування та адреса адміністративного суду; 2) ім'я фізичної особи, яку викликають до суду, або найменування органу, підприємства, установи, організації, представник яких викликається; 3) дата, час і місце судового засідання; 4) назва і номер адміністративної справи; 5) в якому процесуальному статусі викликається ця особа (як позивач, відповідач, свідок тощо); 6) у разі необхідності - пропозиція особі, яка бере участь у справі, подати всі раніше не подані докази; 7) обов'язок адресата повідомити про наявність поважних причин неможливості прибути до суду; 8) роз'яснення наслідків неприбуття до суду; 9) обов'язок особи, яка одержала повістку у зв'язку з відсутністю адресата, за першої можливості вручити її адресату.

У повістці-повідомленні зазначаються: 1) найменування та адреса адміністративного суду; 2) ім'я особи або найменування органу, підприємства, установи, організації, яким адресується повістка; 3) дата, час і місце судового засідання або проведення окремої процесуальної дії; 4) назва і номер адміністративної справи; 5) в якому процесуальному статусі має право взяти участь ця особа (як позивач, відповідач, свідок тощо) в адміністративному процесі; 6) обов'язок особи, яка одержала повістку у зв'язку з відсутністю адресата, негайно повідомити про неї адресата.

Поряд з цим, оскаржувана ухвала не містить відомостей, в якому саме провадженні вона прийнята, а саме у відкритому або письмовому провадженнях та чи викликались або повідомлялись особи про час і місце розгляду клопотання позивача про продовження процесуального строку.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції всіх обставин, викладених в клопотанні позивача про продовження процесуального строку.

Вказане не вбачається і зі змісту оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу без виклику чи повідомлення осіб, та без дослідження обставин, викладених у вказаному клопотанні позивача, чим допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 199, п. 4 частини першої ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні ухвали Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року й направленні справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 199, 204, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітаполіс» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб