Справа № 821/1452/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 р. м. ХерсонСправа № 821/1452/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача Остапенка С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Херсонської міської ради Остапенка Сергія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог а стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35797467 від 21.06.2017 р.,

встановив:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до Державного реєстратора Херсонської міської ради Остапенка Сергія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35797467 від 21.06.2017 р., а саме: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35797467 від 21.06.2017року, прийняте державним реєстратором Херсонської міської ради Остапенко С.М.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 23 січня 2006 року уклав кредитний договір з комерційним банком "Західінкомбанк" ТзОВ. Предметом договору є надання споживчого кредиту в розмірі 10000,00 доларів США. Термін користування кредитом встановлювався до 23.01.2009 року.

Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором 23.01.2006 року укладено іпотечний договір. В забезпечення належного виконання зобов'язань, що виникають з кредитного договору та додаткових до нього договорів, іпотекодавець передає в іпотеку наступне майно: двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_2.

23.01.2006 року за договором іпотеки вищевказана квартира була внесення до єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

04.02.2014 року Суворовським РУЮ у м. Херсоні накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: М.Херсон, АДРЕСА_1.

При цьому, державним реєстратором Херсонської міської ради Остапенко С.М. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний номер:35797467 від 21.06.2017 року , яким іпотекодержателем є ОСОБА_4. Підставою виникнення іпотеки зазначено договір про внесення змін, серія та номер:665 виданий 05.03.2010 року, видавник приватний нотаріус Стадник І.В.

Крім того, відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:35797467 від 21.06.2017 року, відповідно до якого, власником квартири є ОСОБА_4, а підставою виникнення права власності є іпотечний договір серія та номер:665 виданий 23.01.2006 року, видавник приватний нотаріус Стадник І.В.

Зазначене, на думку позивача, є протиправним, тому таке рішення підлягає скасуванню.

20 жовтня 2017 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні проти закриття провадження у справі заперечував.

Відповідач заявлене клопотання підтримав.

Третя особа в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши надані документи, заслухавши думку представника позивача, відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне: відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положення статті 17 КАС України, встановлена юридична визначеність адміністративних судів щодо на публічно-правових спорів.

Виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Для визнання спору як публічно-правового необхідно встановити наявність сукупності двох ознак, а саме: 1) участь у справі сторони, яка є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи; 2) правовідносини, що виникли між сторонами у справі мають носити публічно-правовий характер.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір у справі, що розглядається, за своєю суттю, стосується скасування рішень про припинення іпотеки про припинення обтяження (заборони на нерухоме майно) на квартиру, що є предметом іпотеки та перебуває у спорі між фізичними особами.

Суд звертає увагу на те, що хоча у спірних правовідносинах виник спір про дії суб'єкта владних повноважень, який відповідно до чинного законодавства наділений повноваженнями реєструвати права на нерухоме майно, разом з тим, цими рішеннями вирішено питання щодо предмета іпотеки, тобто спір стосується цивільного права особи.

Переглядаючи судові рішення з підстав, установлених п. 1 ч.1 статті 237 КАС України щодо неоднакового застосування судом вищої касаційної інстанції статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку", Верховний Суд України у постанові від 14 червня 2016 року в справі №21-41а16 висловив правовий висновок про те, що спір, який стосується звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а також спір щодо права іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В справі, що розглядається суд не вбачає правових підстав щоб відступити від зазначеної позиції Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Правовідносини іпотеки не є правовідносинами врегульованими адміністративною юрисдикцією, а спір, що виник на підставі них не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зважаючи, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Отже, заявлені у справі вимоги випливають із відносин, що мають приватно-правовий характер, а сама по собі реєстрація (фіксація) цих прав відповідачем є лише наслідком реалізації цими особами своїх прав на спірне майно.

Даний спір між сторонами не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_3 виник зі спірних правовідносин, які мають цивільно-приватноправовий характер і не пов'язаний безпосередньо із здійсненням владних управлінських повноважень відповідачами, суд приходить до висновку, що він не відноситься до компетенції судів адміністративної юрисдикції і не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

При цьому, суд звертає увагу позивача, що він має право на звернення до суду з позовними вимогами за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Херсонської міської ради Остапенка Сергія Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35797467 від 21.06.2017 р.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з такою самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 11 грудня 2017 року.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.3