Справа № 591/5228/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 р.Справа № 591/5228/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2017р. по справі № 591/5228/17

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до Громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1

про зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Управління державної міграційної служби України в Сумській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Федеративної Республіки Нігерії Адерібігбе Кехінде Хуссейна, в якому просило: продовжити строк перебування відповідача у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, за адресою: Чернігівська область, Ріпківський район, с. Розсудів, вул. Лісна, 5 на 3 місяці до 30.12.2017 р.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2017 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства , затвердженої Наказом МВС України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 29.03.2017 р., яка набрала законної сили, громадянина Федеративної Республіки Нігерії Адерібігбе Кехінде Хуссейна примусово видворено за межі території України та затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Постанову суду звернено до негайного виконання в частині затримання та поміщення у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (а.с.5-7).

30.03.2017 р. відповідача з метою ідентифікації особи поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, за адресою: с. Розсудів, вул. Лісна, 5 Ріпкинського району, Чернігівської області, про що повідомлено Посольство Федеративної Республіки Нігерії в Україні (а.с.11, 12).

На виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 29.03.2017 р. позивачем неодноразово надсилалися до Посольства Федеративної Республіки Нігерії в Україні запити №05.1/1848 від 29.03.2017 р. від 29.03.2017 р., № 05.1/4892 від 09.08.2017 р., № 05.1/5774 від 05.09.2017 р. з проханням перевірити факт належності відповідача до громадянства Федеративної Республіки Нігерії в Україні та, у разі підтвердження надати документи для повернення до країни походження. Проте, відповіді на ці запити позивачу не надані (а.с. 13, 14, 15).

У зв'язку з тим, що 30.09.2017 р. закінчується строк затримання відповідача та перебування його у Чернігівському пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, а забезпечити його видворення неможливо позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на теперішній час неможливо забезпечити примусове видворення особи, у зв'язку з чим необхідно продовжити строк перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 7 ст. 183 -7 Кодексу адміністративного судочинства України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 29.03.2017 р., громадянина Федеративної Республіки Нігерії Адерібігбе Кехінде Хуссейна поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

На неодноразові запити позивача не надано відповідей з Посольства Федеративної Республіки Нігерії в Україні, відсутня будь - яка інформація з країни громадянської належності відповідача та відсутня співпраця з його боку під час процедури ідентифікації.

Крім того, за запитами Управління державної міграційної служби України в Сумській області щодо надання інформації щодо громадянина Федеративної Республіки Нігерії Адерібігбе Кехінде Хуссейна, 28.06.1991 р. н., Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області, Головним управлінням Державної міграційної служби України у Волинській області, Головним управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Головним управлінням Державної міграційної служби України у Полтавській області, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області, Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області повідомлено, що громадянина Федеративної Республіки Нігерії Адерібігбе Кехінде Хуссейна, 28.06.1991 р. н., до них із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, статусу біженця не набув.

Доводи апелянта, що в нього відсутні підстави для ухилення від виконання рішення про його примусове видворення, оскільки він надав про себе правдиві відомості, а необхідність його ідентифікації спростовується копією студентського квитка серія номер АН №07338127 від 05.10.2016 р., виданого Луганським медичним університетом, колегія суддів вважає безпідставними, так як ця копія студентського квитка, термін дії якого закінчився 30.06.2015 р., не є належним доказом для ідентифікації особи.

Крім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, оригінал цього студентського квитка відсутній.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2017 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Федеративної Республіки Нігерії ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 26.09.2017р. по справі № 591/5228/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017 р.