Справа № 815/3845/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3845/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів : Бітова А.І..

Єщенка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу начальника Одеської митниці ДФС Власова О.С. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.» №617-о від 23.06.2017 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою Одеського окружного адміністративного суду, ОСОБА_2 30.10.2017 року подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить скасувати постанову від 20.10.2017 року та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

06.12.2017 року ОСОБА_2 подав до Одеського апеляційного адміністративного суду клопотання про відмову від адміністративного позову.

Згідно ч.3 ст.11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 194 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Частинами 1,2 статті 112 КАС України передбачено, що позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

В свою чергу, згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Разом з тим, частиною 2 статті 203 КАС України визначено що, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Відповідно до приписів ч.4 ст.112 КАС України суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Таким чином, зазначені норми Кодексу зобов'язують суд апеляційної інстанції надати правову оцінку оскаржуваній постанові суду першої інстанції.

Дослідивши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, та скасуванню не підлягає, зважаючи на наступне:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 з 1992 року працює в митних органах та з 15.12.2014 року перебуває на посаді головного державного інспектора митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС.

30.12.2016 року позивач здійснив митне оформлення декларації ІМ 40 ДЕ №500110000/2016/103539 на легковий автомобіль Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, який знаходився в пошкодженому стані, не на ходу, власником якого є ОСОБА_4, декларантом виступало ПП «Шаклін Груп».

Згідно митної декларації зазначений транспортний засіб перебуває в несправному стані, не на ходу, має аварійні пошкодження задньої частини: несправний двигун, кришка багажника, правий та лівий ліхтарі, задній бампер.

Однак, за отриманою Одеською митницею ДФС інформацією від Одеського морського торгового порту легковий автомобіль Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, виїхав з території порту своїм ходом, що стало підставою для сумнівів щодо належної перевірки позивачем даних графи 31 митної декларації №500110000/2016/103539, в якій зазначено про несправність автомобілю та перебування його не на ходу, сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості зазначеного автомобіля та, як наслідок, можливої не доплати митних платежів до Державного бюджету України.

Враховуючи зазначені обставини, начальником митного поста «Одеса-спеціалізований» направлена начальнику Одеської митниці ДФС доповідна записка №122/15-70-19 від 31.01.2017 року з викладом зазначених обставин та пропозицію провести дисциплінарне провадження стосовно позивача.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Наказом Одеської митниці ДФС від 06.02.2017 року №64, на підставі доповідної записки №122/15-70-19 від 31.01.2017 року, розпочато дисциплінарне провадження відносно позивача з терміном його проведення до 01.03.2017 року та наданням подання за результатами дисциплінарного провадження на розгляд начальника митниці до 09.03.2017 року. В подальшому, на підставі службових записок голови дисциплінарної комісії, термін проведення дисциплінарного провадження продовжувався та остаточний термін цього провадження встановлений до 05.07.2017 року, а термін надання подання за результатами дисциплінарного провадження на розгляд начальника митниці продовжений до 12.07.2017 року.

Наказом Одеської митниці ДФС від 22.05.2017 року №277 розпочато проведення службового розслідування стосовно позивача в термін з 24.05.2017 року по 23.06.2017 року та з терміном надання висновку за результатами службового розслідування на розгляд начальника Одеської митниці ДФС до 30.06.2017 року.

За результатами проведення службового розслідування та дисциплінарного провадження 19.06.2017 року Комісією з розгляду дисциплінарних справ та Комісією з проведення службового розслідування Одеської митниці ДФС складені висновки про наявність в діях головного державного інспектора митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На підставі зазначених висновків Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці ДФС 21.06.2017 року направлено на адресу начальника Одеської митниці ДФС подання, в якому зазначено про неналежне виконання позивачем п. 1.4, 2.10 Посадової інструкції та порушення позивачем ч. 3 ст. 53, ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, тобто, не витребування у декларанта під час здійснення митних формальностей за митною декларацією №500110000/2016/103539 додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості та не здійснення належного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, що є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та рекомендовано перевести позивача на посаду, не пов'язану з митним контролем та митним оформленням товарів.

Наказом Одеської митниці ДФС від 23.06.2017 року №617-о за неналежне виконання п. 2.1, 2.10 посадової інструкції, що призвело до порушення ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, позивачу оголошено догану.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову дійшов висновку про неналежне здійснення позивачем контролю правильності визначення митної вартості товарів при здійсненні митного оформлення декларації №500110000/2016/103539, не здійснення позивачем всіх передбачених законодавством заходів для визначення митної вартості товару, зокрема, не витребування додаткових документів для визначення митної вартості товару при наявності розбіжностей в поданих документах, що призвело до порушення ним вимог ст. 53, 54 Митного кодексу України, пунктів 1.4, 2.1, 2.10 Посадової інструкції головного державного інспектора митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із положеннями ч. 1-3 ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, контракт, рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, тощо.

У разі, якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, тощо.

При цьому, у відповідності до ч. 1, 3, п. 1 ч. 4, п. 1, 2 ч. 5, п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2016 року в Одеський морський торговий порт прибуло судно з контейнером, в якому знаходився вантаж - автомобіль Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску.

Згідно наряду на зазначений вантаж №2872 від 28.11.2016 року, підготовленого ПП «Шаклін Груп», в графі «Просимо відвантажити» зазначено «Своїм ходом» та цей наряд наданий до митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС і завізований митним органом 06.12.2016 року «Під митним контролем».

Між ПП «Шаклін Груп» та фізичною особою громадянином України ОСОБА_4 22.12.2016 року укладений договір про надання послуг з організації оформлення та перевезення вантажу №2212/161 та зазначеним підприємством подана митна декларація типу ІМ-40 ЕЕ №/2016/103368, в якій задекларований вантаж - легковий автомобіль Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, бувший у використанні, пошкоджений, заявлена митна вартість становить 8600 доларів США, одержувач вантажу ОСОБА_4.

Пропуск на митну територію України зазначеного вантажу здійснював позивач.

ОСОБА_4 листом від 23.12.2016 року звернувся до начальника митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС, в якому просив дозволу на здійснення митного оформлення транспортного засобу Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску в зоні діяльності зазначеного митного поста як вантажу відправлення.

При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 365 Митного кодексу України митне оформлення товарів які ввозяться на митну територію України громадянами вантажних відправленнях, здійснюється в органах доходів і зборів за місцем проживання або тимчасового перебування зазначених громадян, у місці кінцевого призначення транспортного засобу, що здійснював перевезення цих товарів, або, за заявою громадянина, - у пунктах пропуску через державний кордон України.

Таким чином, заява про здійснення митного оформлення товару, який надійшов на адресу ОСОБА_4 надійшла до митного органу пізніше, ніж подана митна декларація на зазначений товар, та адреси місця проживання в заяві та митній декларації не співпадали.

Вивантаження автомобіля Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, з контейнеру відбулося 26.12.2016 року в присутності співробітників Одеської митниці ДФС та 30.12.2016 року до митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС декларантом подана митна декларація ІМ 40 ДЕ №500110000/2016/103539 на легковий автомобіль Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, бувший у використанні, пошкоджений, автомобіль в несправному стані, не на ходу, є аварійні пошкодження задка: несправний двигун, кришка багажника, правий та лівий ліхтарі, задній бампер, заявлена митна вартість становить 8600 доларів США, одержувач вантажу ОСОБА_4.

Митний огляд автомобілю проведений 30.12.2016 року позивачем, а за результатами огляду складений акт №500110000/2016/103539, в якому зазначено про відповідність заявленому у митній декларації товару цього транспортного засобу.

Крім того, позивачу для підтвердження заявленої митної вартості товару був наданий висновок ПП «Экспертная оценка имущества» від 25.12.2016 року №264/17, який підтверджував несправність автомобілю, його перебування не на ходу, наявність пошкоджень та митну вартість - 8588 доларів США.

При цьому, колегія суддів вбачає розбіжності в документах, наданих для здійснення митного оформлення автомобіля Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, які могли вплинути на вартість товару.

Так, несправність автомобіля в частині пошкодження двигуна та перебування його не на ходу, що зазначалося в митній декларації, не відповідало даним наряду на зазначений вантаж №2872 від 28.11.2016 року, в якому зазначено про можливість автомобіля пересуватися своїм ходом.

Розхідні ордери ДП «ГПК Україна» від 26.12.2016 року та від 30.12.2016 року також містили дані про можливість автомобіля рухатися своїм ходом.

Зазначені документи були в розпорядженні митного органу та на них мала бути звернута увага при здійсненні митного оформлення вантажу, оскільки дані про пошкодження двигуна транспортного засобу Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, можливість його рухатися своїм ходом впливають на вартість зазначеного автомобілю, що підтверджується, в тому числі, дефектним інвойсом, в якому зазначені дані ремонтних робіт заміни двигуна та їх вартість.

Враховуючи наявні розбіжності, які впливають на вартість товару, позивач мав у відповідності до ст. 53 Митного кодексу України витребувати у декларанта додаткові докази на підтвердження митної вартості товару, проте таких дій не вчинив.

Крім того, підтвердженням невідповідності даних митної декларації та інших документів щодо пошкодження двигуна транспортного засобу Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, свідчить та обставина, що транспортний засіб виїхав з території Одеського морського торгового порту після митного оформлення 31.12.2016 року своїм ходом.

Згідно наданих до митного органу під час митного оформлення транспортного засобу Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, документів вбачається наявність інвойсу від 13.09.2016 року №5527, виданого підприємством «Noy Group» замовнику - ОСОБА_4, з якого вбачаються дані щодо ремонту зазначеного транспортного засобу, а з інвойсу від 21.10.2016 року №2071610UAD вбачається, що він виданий підприємством «Usko Shipping», при цьому, відправником вантажу в інвойсі зазначене підприємство «Noy Group», одержувачем вантажу є ОСОБА_4, вартість товару складає 8600 доларів США, однак ці документи мають розбіжності, оскільки з них не вбачається перехід прав на цей автомобіль між зазначеними підприємствами.

Також, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи містяться експертні дослідження різних експертів, висновки яких відрізняються між собою та висновок наданий декларантом під час митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу збігається з даними митної декларації щодо ціни товару (8600 доларів США), а висновок експерта, зроблений за зверненням Одеської митниці ДФС свідчить про суттєву невідповідність ціни товару заявленої декларантом (32650 доларів США).

Крім того, в матеріалах справи містяться інформація підприємства «Copart» щодо лоту №32239736 від 26.08.2016 року, тобто, інформація щодо ціни придбання на аукціоні автомобіля Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, розмитнення якого здійснено за митною декларацією №500110000/2016/103539, яка складає 36250 доларів США.

Всі перелічені обставини свідчать про розбіжності в поданих до митної декларації №500110000/2016/103539 документах, на які позивач не звернув увагу, додаткові докази на підтвердження митної вартості товару у декларанта не витребував, неналежним чином здійснив контроль за правильністю визначення митної вартості автомобіля Maserati GHIBLI S Q4, 2015 року випуску, чим порушив вимоги ст. 53, 54 Митного кодексу України.

Враховуючи зазначені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежне здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів при здійсненні митного оформлення декларації №500110000/2016/103539.

Відповідно до п. 4.10 Посадової інструкції головного державного інспектора митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС позивач несе відповідальність, в тому числі, за здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, за невиконання, неналежне або несумлінне виконання своїх службових обов'язків.

Згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 64, ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» службова дисципліна забезпечується шляхом дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 66, ч. 1 ст. 77 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується такий вид дисциплінарного стягнення, як догана, в тому числі, в разі невиконання або неналежного виконання державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки встановлено, що позивачем неналежно здійснювався контроль правильності визначення митної вартості товарів при здійсненні митного оформлення декларації №500110000/2016/103539, не проведено заходів для визначення митної вартості товару, зокрема, не витребувано додаткових документів для визначення митної вартості товару, при наявності розбіжностей в поданих документах, що призвело до порушення ним вимог ст. 53, 54 Митного кодексу України, пунктів 1.4, 2.1, 2.10 Посадової інструкції головного державного інспектора митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС, а в противагу цьому, відповідачем дотримано процедуру притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів доходить висновку, що наказ Одеської митниці ДФС №617-о від 23.06.2017 року є законним та скасуванню не підлягає.

Враховуючи той факт, що дії позивача щодо відмови від позову не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2017 року нечинною та закриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 112, 157, 184, 185, 194, 197, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від адміністративного позову.

Визнати нечинною постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу.

Провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: О.В. Єщенко