Справа № 826/18871/16
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2017 року № 826/18871/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач)
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича (далі також - відповідач-2)
прозобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (відповідач-2), в якому просить зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича включити ОСОБА_1 (ід.номер НОМЕР_1) в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню у розмірі 130 494, 92 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №206D-628332 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США з щомісячною сплатою процентів (6 місяців) від 09.10.2015 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «КБ «Хрещатик» та подати їх до відповідача-1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» безпідставно не включено ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У судове засідання позивач не прибув, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник уповноваженої особи у судове засідання не прибув, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Натомість в матеріалах справи наявні письмові заперечення представника ПАТ «КБ «Хрещатик», у тексті яких представник зазначив, що ОСОБА_1 є пов'язаною з ПАТ «КБ «Хрещатик» особою, як колишній заступник голови КУАП. Відповідно до п.4 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти, що розміщенні на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення). Також у письмових запереченнях вказано, що кредиторські вимоги позивача включено до 9 черги акцептованого реєстру вимог кредиторів. З огляду на зазначене, відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 укладено договір №206D-628332 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (6 місяців) з сумою вкладу в розмірі 5 079, 60 дол. США на термін з 09.10.2015 по 08.04.2016 №222D-626453.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією меморіального валютного ордеру від 09.10.2015 №206/9135, на виконання договору №206D-628332 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячною сплатою процентів (6 місяців) від 09.10.2015 на рахунок, відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик», перераховано грошові кошти у розмірі 5079, 60 дол.США (еквівалентно 108 191,88 грн).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені ст.ст.37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

Згідно з рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 №560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37, 38, 47-52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Костенку І.І.

Листом від 17.05.2016 №41/7-10/2065 відповідач-2 відмовив позивачу у включенні його до списку вкладників, які мають право на виплати за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на норми ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з тим, що позивач входить до переліку пов'язаних з банком осіб.

Вважаючи вказану відмову протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката .

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, складання Переліку та загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду регламентовано частиною першою статті 26, частинами першою, другою, третьою, п'ятою та шостою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; пунктами 3, 4, 5, 6 Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012.

Відповідно до наведених норм вказана процедура включає наступні етапи: складення протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, обов'язковою умовою для отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність договору, укладеного з банком.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Як було встановлено судом, рішення Національного банку України про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних прийняте 05.04.2016 відповідно до постанови Правління Національного банку України № 234.

Отже, періодом часу для визначення пов'язаних осіб для ПАТ «Укрінбанк» є період з 05.04.2015 по 05.04.2016.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, згідно з рішенням Спостережної Ради від 18..09.2013 та до дати введення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 був Членом комітету банку по управлінню активами та пасивами, а згідно з рішенням Спостережної ради від 22.01.2015 і до 04.03.2016 позивач був членом Бюджетного комітету банку.

В той же час, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить в собі визначення поняття «пов'язана особа». Натомість, дане поняття розкрито в статті 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно якої пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Відповідно до вимог п.2 постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №315 "Про затвердження Положення про визначення пов'язаних із банком осіб" (далі - Постанова N 315) банки повинні щомісячно надавати до Національного банку перелік пов'язаних із банком осіб (надалі - Перелік) за формою, встановленою у додатку до Постанови № 315.

Банк визначає перелік пов'язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону та з урахуванням цього Положення. Особа є пов'язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов'язаною з банком відповідно до вимог зазначеної статті закону (п. 1 глави 1 розділу ІІ Положення про визначення пов'язаних із банком осіб).

Як вбачається з доданих до заперечень відповідача-2 документів, позивач був внесений до Переліку пов'язаних осіб ПАТ «КБ «Хрещатик» під порядковим номером 137.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Також відповідачем-2 зазначено, що позивача включено до 9 черги акцептованого реєстру вимог кредитор (вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі - фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку) та надано копію письмової заяви позивача щодо включення його до реєстру кредиторів. Дані обставини, на які посилається відповідач-2 позивачем у суді не оспорювались.

Аналізуючи вищенаведене, встановлений судом факт перебування позивача на посаді Члена комітету банку по управлінню активами та пасивами та члена Бюджетного комітету банку, суд приходить до висновку про відсутність неправомірності у діях Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ «Хрещатик»" Костенка І.І. щодо відмови у включенні Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу від 09.10.2015 №206D-628332.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для включення позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, відповідно, відшкодування коштів за вкладом. У зв'язку з цим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню судом не підялгають.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (надалі - Закон №2343-XII), а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Нормами Закону №2343-XII визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2343-XII, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Тобто, нормами Закону №2343-XII регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Згідно з ч.3 ст.2 Закону №2343-XII, законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Системний аналіз вище викладених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.

У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону №2343-XII до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, згідно з п.17 ч.1 ст.2, ч.ч.1, 2 ст.3, ч.1 ст.34, ч.8 ст.36, ч.1 ст.54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на банки не поширюється.

Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Отже, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 №8.

Таким чином, враховуючи у сукупності вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також з метою дотримання вимог ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, та вирішення даної справи саме у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на положення статті 94 КАС України, при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова