Справа № 810/1752/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/1752/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року № 810/1752/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5” до Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування рішень та зобов’язання вчини дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5” з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби з питань праці, в якому просить наступне:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.01.2017 № 11/81 про відмову у переоформленні Дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки від 02.10.2013 №3428.13.32;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.01.2017 № 11/82 про відмову у переоформленні Дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 04.10.2013 № 3495.13.32;

- зобов’язати Головне управління Держпраці у Київській області переоформити та видати Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки від 02.10.2013 № 3428.13.32 та Дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 04.10.2013 № 3495.13.32 на Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5”, у встановлені діючим законодавством строки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.12.2016 позивачем шляхом перетворення було змінено найменування з Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібзавод № 5” на Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5”, у зв’язку з чим, позивач звернувся до відповідача з заявами про переоформлення Дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки від 02.10.2013 № 3428.13.32 та Дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 04.10.2013 № 3495.13.32, проте відповідач всупереч положень пунктів 7, 8 статті 4-1 Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” від 06.09.2005 № 2806-IV (далі – Закон України від 06.09.2005 № 2806-IV), відмовив у переоформленні зазначених дозволів.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що спірні рішення відповідача є незаконними, необґрунтованими, протиправними, у зв’язку з чим, підлягають скасуванню.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача також подав до суду письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та надав письмові заперечення в обґрунтування яких зазначив, що спірні рішення прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного законодавства. Зазначив, оскільки зміна назви юридичної особи здійснена шляхом перетворення то дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №3428.13.32 від 02.10.2013 та дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №3495.13.32 від 04.10.2013 переоформити не має підстав.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.10.2013 Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібзавод № 5” отримало Дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки № 3495.13.32, а 02.10.2013 Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки № 3428.13.32.

16.11.2016 рішенням № 1 зборів засновників позивача було утворено Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5” шляхом перетворення Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібзавод № 5”, якому за передавальним актом у приватну власність передані майно, майнові права та зобов'язання Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібзавод № 5».

Відповідно до змісту пункту 1.3 статуту позивача, затвердженого рішенням 16.11.2016 № 1, Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5” є повним правонаступником Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібзавод № 5”.

Враховуючи перетворення Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібзавод № 5” у Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібзавод № 5, а саме у зв’язку із зміною найменування (перетворення) суб’єкта господарювання, позивач 26.12.2016 звернувся до Головного управління Держпраці у Київській області із двома заявами про переоформлення дозволів від 02.10.2013 №3428.13.32 та від 04.10.2013 № 3495.13.32.

Листами (рішеннями) від 03.01.2017 № 11/81 та № 11/82 Головне управління Держпраці у Київській області відмовило позивачу у переоформленні документів дозвільного характеру, у зв’язку з тим, що зміна назви юридичної особи шляхом перетворення не є підставою для переоформлення дозволів.

Позивач не погоджуючись з вказаними рішеннями, вважаючи, що вони прийняті відповідачем всупереч чинного законодавства України, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. № 755-IV (далі - Закон № 755-IV), «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. № 2694-XII (далі - Закон № 2694-XII), «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 р. № 2806-IV (далі - Закон № 2806-IV).

Відповідно до вимог статті 108 Цивільного Кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Пунктом 1 статті 16 Законом України від "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV (далі – Закон України від 15.05.2003 № 755-IV) найменування юридичної особи повинно містити інформацію про її організаційно-правову форму (крім державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, державних, комунальних організацій, закладів, установ) та назву.

Відповідно до преамбули Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV встановлено, що суб’єкт господарювання має право на одержання (переоформлення, анулювання) документів дозвільного характеру та подання декларацій за своїм місцезнаходженням.

Згідно з ч. 7, 8 ст. 4-1 Закону № 2806-IV дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру у зв'язку з припиненням юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом.

Підставами для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені, по батькові фізичної особи - підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Законом можуть бути встановлені інші підстави для переоформлення документів дозвільного характеру.

Відповідно до ст. 21 Закону № 2694-XII підставою для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені та по батькові фізичної особи-підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Підставою для анулювання дозволу, зокрема є припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідація).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що різновидом зміни найменування юридичної особи у розумінні законодавства про державну реєстрацію є зміна організаційно-правової форми юридичної особи.

Разом з тим, законодавством в галузі охорони праці та дозвільної системи у сфері господарської діяльності зміна організаційно-правової форми юридичної особи визначена як окрема самостійна та безальтернативна підстава для анулювання дозволу.

Вищезазначене розмежування правових підстав для анулювання дозволу та для його переоформлення обумовлено завданнями, на виконання яких націлено видання відповідних дозволів суб'єктам господарювання, та юридичними наслідками, які є різними при зміні організаційно-правової форми юридичної особи та при зміні інших відомостей в її найменуванні.

Виходячи з цього, суд звертає увагу на те, що підставою для звернення позивача до ГУ Держпраці в Київській області із заявами про переоформлення дозволів стала зміна його організаційно-правової форми з ПАТ на ТДВ, а отже, у відповідача не було достатніх та необхідних правових підстав для задоволення таких вимог.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Київського апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили, по справі №810/503/17.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу в переоформленні раніше виданих дозволів, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов’язання відповідача вчинити певні дії, а саме стосовно зобов’язання переоформити та видати дозволи №3428.13.32 від 02.10.2013 та №3495.13.32 від 04.10.2013, то вони можуть застосовуватись лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень, а тому відмова у задоволення первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що оскаржувані у даній справі рішення №11/81 від 03.01.2017 про відмову у переоформленні дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки №3428.13.32 від 02.10.2013 та рішення від 03.01.2017 №11/82 про відмову у переоформленні дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №3495.13.32 від 04.10.2013 є правомірними і такими, що скасуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.