Справа № 821/1593/17
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1593/17
11 год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення № 003311405 від 27.07.2017 року,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), у якому просить визнати нечинним та скасувати повністю податкове повідомлення - рішення № 003311405 від 27.07.2017 р..

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі висновків акта фактичної перевірки від 19.07.2017 №269/21/22/РРО/НОМЕР_1, контролюючим органом було прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Про проведення зазначеної перевірки дізнався з листа-запрошення податкового органу про складання протоколу про адміністративне правопорушення за здійснення підприємницької діяльності без придбання відповідної ліцензії згідно акту фактичної перевірки. Звертає увагу, що перевірку було проведено у іншої фізичної особи-підприємця, оскільки за даною адресою підприємницьку діяльністю здійснюють декілька ФОП. Таким чином зазначає, що податковим органом допущено порушення порядку проведення даної перевірки, а тому застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій є безпідставним та незаконним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення необхідно скасувати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в письмових заперечення на адміністративний позов. Просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що перевірка була проведена законно. Згідно п.80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків. Копія наказу на проведення перевірки та направлень були вручені особі, що проводила розрахункові операції, яка представилася ОСОБА_4, що підтверджується відповідною розпискою. Вона же отримала другий примірник акту після проведення перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

На підставі наказу від 30.06.2017 року №538 ГУ ДФС у Херсонській області Про проведення фактичних перевірок та згідно направлень на фактичну перевірку від 19.07.2017 року №№ 758 та 759 на підставі ст.. 19-1, 20, 80 ПК України 19.07.2017 року проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 За наслідками перевірки ГУ ДФС у Херсонській області складено акт № 269/21/22/РРО/НОМЕР_1, за висновками якого контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено ст.. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме платником податків здійснювалось зберігання алкогольних напоїв у місці не внесеному до єдиного державного реєстру місць зберігання, за що ст.. 17 вказаного закону передбачена відповідальність у вигляді штрафних санкцій у розмірі 100 відсотків вартості товару, який зберігається у такому місці, але не менше 17000 грн. За актом (обстеження/огляду) №091/21/22 від 19.07.2017 року перевіряючими було встановлено у наявності товару (алкогольних напоїв) на суму 1468 грн.. Другий примірник такого акту отримано ОСОБА_5 19.07.2017 року.

На підставі висновків акту перевірки до позивача податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України і згідно Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995р. застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 17000 грн..

Наказ від 30.06.2017 року №538 ГУ ДФС у Херсонській області Про проведення фактичних перевірок та направлення на фактичну перевірку від 19.07.2017 року №№ 758 та 759 вручено ОСОБА_5. Окрім того, нею було отримано другий примірник акту після проведення перевірки.

Як вбачається із позовної заяви та наданих у судовому засіданні пояснень, позивач заперечує факт проведення перевірки, наказу, направлень та самого акту фактичної перевірки не отримував. Про проведення такої перевірки дізнався з листа-запрошення податкового органу про складання протоколу про адміністративне правопорушення за здійснення підприємницької діяльності без придбання відповідної ліцензії згідно акту фактичної перевірки. Вважає, що перевірку було проведено у іншої фізичної особи-підприємця, оскільки за даною адресою підприємницьку діяльністю здійснюють декілька ФОП.

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач 07.08.2017 року звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою, проте рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 05.10.2017р. №13106/Р/99-99-11-03-01-25 така скарга залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Судом встановлено, що за адресою здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (вул.. Центральна (вул. Орджонікідзе) с. Верхні Торгаї Нижньосірогозького району Херсонської області) крім нього підприємницьку діяльність здійснюють також і ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, що підтверджується листом-відповіддю на запит від 13.10.2017р. №02-27/268, довідкою Верхньоторгаївської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області від 24 жовтня 2017 року №02-42-522, копією виписки з ЄДРПОУ серія ААБ №881712. Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 15.10.2014 року №46/17.3 ФОП ОСОБА_1 місцем провадження господарської діяльності позивача є с. Верхні Торгаї, вул.. Орджонікідзе, магазин-кіоск «Талісман».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач посилається на порушення порядку проведення фактичної перевірки, оскільки про її проведення дізнався з листа-запрошення податкового органу про складання протоколу про адміністративне правопорушення за здійснення підприємницької діяльності без придбання відповідної ліцензії згідно акту фактичної перевірки. Вважає, що перевірку було проведено у іншої фізичної особи-підприємця, оскільки за даною адресою підприємницьку діяльністю здійснюють декілька ФОП.

Положеннями п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст.80 ПК України.

Так, згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Згідно п.81.1 ст.80 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених ПК України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи наказ від 30.06.2017 року №538 ГУ ДФС у Херсонській області Про проведення фактичних перевірок та направлення на фактичну перевірку від 19.07.2017 року №№ 758 та 759 вручено ОСОБА_5. Окрім того, нею було отримано другий примірник акту після проведення перевірки. Як у названих документах ОСОБА_5 є продавцем.

Позивач стверджує, що ОСОБА_5 у нього не працює, тому вона не є особою, що здійснює розрахункові операції у ФОП ОСОБА_1.

Судом встановлено, що копія наказу до початку проведення фактичної перевірки не була вручена ні позивачу, ні його представнику, оскільки особа визначена в якості представника позивача не має жодного відношення до господарської діяльності ФОП ОСОБА_1. Окрім того, суду не було надано доказів того, що платника податків було запрошено для пояснень або надання доказів до податкового органу. Взагалі відсутні будь-які докази того, що позивач був обізнаний про проведення перевірки.

Відповідно до листа-відповіді Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 20.10.2017р. №1191/04-03 за період з 01.01.2017 по 31.08.2017 звітність за формою Єдиного соціального внеску, який адмініструє Державна фіскальна служба України, за найманих працівників не подавалась.

Окрім того, допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 підтвердила, що вона дійсно отримувала наказ та направлення на проведення перевірки, оскільки вважала, що така буде проведена у ФОП ОСОБА_6, пояснила, що не працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 та не має жодного відношення до його господарської діяльності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 27.01.2015 року у справі № 21-425а14, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту, через невідповідність процедури її проведення вимогам спеціального законодавства, у контролюючого органу відсутні компетенція на прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Водночас у разі визнання фактичної перевірки протиправною з процедурних підстав така перевірка відсутня як юридичний факт. При цьому висновки, викладені в акті перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом по суті.

З системного аналізу норм Податкового кодексу України випливає, що проведення, зокрема, фактичної перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; вивчення наданих платником податків документів та інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає наявність податкової перевірки як юридичного факту, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового або іншого правопорушення, контроль за якими покладено на податкові органи, та винести податкове повідомлення-рішення.

Однак, доказів на підтвердження факту пред'явлення чи ознайомлення позивача із передбаченими статтями 80 та 81 ПКУ матеріалами та документами відповідачем суду надано не було. Матеріали справи також не містять будь-яких доказів на підтвердження факту отримання позивачем передбачених в ст.ст. 80,81 ПКУ документів до початку проведення фактичної перевірки.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про неправомірність дій відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем порушено процедуру проведення фактичної перевірки магазину-кіоску «Талісман»: вул.. Центральна, 21, с. Верхні Торгаї, Нижньосірогозький район, Херсонська область, в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1, отже прийняте за її наслідками податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена з порушенням процедури її проведення, що встановлена ст. 80, 81 Податкового кодексу України, а тому позов є обґрунтованим та його слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 27.07.2017р. №003311405.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 з Державного бюджету суму надміру сплаченого судового збору у розмірі 1060 грн. (одну тисячу шістдесят гривень нуль копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 грудня 2017 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 8.3.5