Справа № 810/1621/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1621/17 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, не є підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, яке не може ставитися у залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, в той час, як господарські операції між ТОВ «Дюна» та ТОВ «Сільник» є реальними та підтверджуються первинними документами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 29 грудня 2016 року по 05 січня 2017 року на підставі наказу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 29 грудня 2016 року №1261, направлення від 29 грудня 2016 року №612, згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України службовими особами контролюючого органу у зв'язку з отриманням ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м.Києва від 01 серпня 2016 року в рамках кримінального провадження №0000630 від 08 грудня 2015 року проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «Дюна» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з, зокрема, ТОВ «Сільник» за період з 01 січня 2014 року по 29 липня 2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки, за наслідком якої складено акт від 17 січня 2017 року №32/10-02-14-01/32142834/8, в якому встановлено порушення позивачем п.198.1, абз.1, 2 п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 74330,00 грн., в тому числі за жовтень 2015 року - 74330,00 грн.

За наслідком розгляду заперечень позивача на акт перевірки, Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області згідно листа від 31 січня 2017 року №1094/10/10-02-14-01 заперечення ТОВ «Дюна» залишено без задоволення.

На підставі акта перевірки позивача ГУ ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02 лютого 2017 року №, яким ТОВ «Дюна» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у розмірі 92913,00 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 74330,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18583,00 грн.

За результатами розгляду скарги ТОВ «Дюна» на вказане податкове повідомлення-рішення, рішенням ДФС України від 06 квітня 2017 року №7124/6/99-99-11-01-02-25 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 02 лютого 2017 року №, а скаргу позивача - без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що сума податкового кредиту з податку на додану вартість, сформована ТОВ «Дюна» по взаємовідносинах ТОВ «Сільник», неправомірно віднесено до складу податкового кредиту, а отже відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 02 лютого 2017 року №.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (абз.1, 2 п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Дюна» з ТОВ «Сільник».

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Сільник» (постачальник) та ТОВ фірма «Дюна» (покупець) укладено договір поставки №07/10-1 від 07 жовтня 2015 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передавати товар у власність покупця, для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього грошові кошти на умовах договору (п.1.1 договору).

Загальна кількість товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру товару зазначаються у накладних (п.1.3 договору).

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 договору товар відвантажується покупцю згідно накладних. Якість товару підтверджується сертифікатом якості (відповідності), який передається одночасно з товаром.

Згідно п.3.1 договору ціна за кожну партію товару встановлюється згідно договірних цін з урахуванням ПДВ, діючих на момент отримання товару і вказується у накладній.

Поставка здійснюється транспортом постачальника (п.4.1 договору). У разі необхідності покупець має право зробити відвантаження товару шляхом самовивезення (п.4.2 договору). Передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті покупця та проводиться уповноваженими представниками постачальника і покупця та оформлюється шляхом підписання накладних. Датою поставки товару вказується дата в накладній (п.4.3 договору).

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем подано до суду копії наступних документів: видаткових накладних №СЛ-0000169 від 12 жовтня 2015 року, №СЛ-0000168 від 09 жовтня 2015 року, податкових накладних від 09 жовтня 2015 року №29 на загальну суму 220800,00 грн., в тому числі ПДВ - 36800,00 грн., від 12 жовтня 2015 року №30 на загальну суму 225180,00, в тому числі ПДВ - 37530,00 грн., товарно-транспортних накладних №СЛ-0000169 від 12 жовтня 2015 року, №СЛ-0000168 від 09 жовтня 2015 року, платіжних доручень від 23 жовтня 2015 року №13 на суму 295700,00 грн., №12 на суму 35678,40 грн., виписки по рахунку за 23 жовтня 2015 року, фотоматеріали.

Крім того, до суду апеляційної інстанції позивачем було подано картку контрагента - ТОВ «Сільник» по рахункам 63.1, 68.1, 36.1, 37.1 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, згідно з яким обороти по дебету становлять 331378,40 грн., обороти по кредиту становлять 445980,00 грн., кінцеве сальдо по кредиту становить 114601,60 грн.

В той же час, в матеріалах справи відсутні копії сертифікатів якості (відповідності), які мали бути передані одночасно з товаром, відповідно до умов договору.

Апелянт зазначає, що сертифікати якості на товар не є первинними документами і не є підтвердженням поставки товару на адресу позивача.

Разом з тим, наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, відповідно до п.2.1 якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Враховуючи, що законодавством не визначеного вичерпного переліку первинних документів та з огляду на те, що умовами договору передбачено отримання відповідних сертифікатів покупцем від постачальника, колегія суддів доходить висновку, що сертифікати якості (відповідності) можуть підтверджувати вчинення (реальність) відповідної господарської операції, що відповідає визначенню первинних документів, а тому наведені посилання апелянта є безпідставними.

Згідно наведеної в акті перевірки позивача інформації, за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України рахуються розбіжності між задекларованим у додатку 5 податковим кредитом ТОВ «Дюна» та податковими зобов'язаннями ТОВ «Сільник» в сумі 74330,00 грн. та відповідно до відомостей про суб'єкта господарювання ТОВ «Сільник» остання податкова декларація з ПДВ подана до податкового органу за серпень 2015 року з показниками 0,00 грн. від 01 вересня 2015 року №. Згідно даних АІС «Податковий блок» встановлено, що основні засоби та трудові ресурси на підприємстві відсутні. Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку Форма №1-ДФ протягом 2015-2016 років до ДПІ не подавалися. Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) підприємством до податкового органу протягом 2015-2016 року не подавалися.

Відповідно до п.83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві по ТОВ «Сільник» за жовтень 2015 року складено податкову інформацію від 04 листопада 2015 року №892/26-55-22- 03/37692894, у висновку якої зазначено:

- нереальність первинного продажу ідентифікованого товару/послуги за наявності маніпулювання показниками податкової звітності з податку на додану вартість;

- нереальність продажу ідентифікованого товару за відсутності реального придбання цього ж товару або відсутності (нереальності) власного формування відповідних активів, в тому числі при задекларованому виробництві;

- нереальність продажу ідентифікованого товару за відсутності реального придбання цього ж товару або відсутності (нереальності) власного формування відповідних активів, в тому числі при задекларованому виробництві;

- нереальність продажу ідентифікованого товару за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів за відсутності придбання товарів, що продано, від інших (не задіяних у ланцюгу нереальної поставки) постачальників або відсутності (нереальності) формування відповідного активу внаслідок власного задекларованого виробництва товару;

- нереальність продажу ідентифікованого товару, первинне введення в обіг (первинний продаж) якого не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга нереальних господарських операцій (2).

Крім того, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «Сільник» за 2015 рік та з січня 2016 року по березень 2016 року складено податкову інформацію від 30 березня 2016 року №212/10-13-22-05/37692894, у висновку якої зазначено, що згідно аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено придбання одного переліку товарів (робіт, послуг) та реалізації зовсім інших товарів (робіт, послуг). Крім того, про нереальність здійснених господарських операцій свідчать наступні факти:

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, власних складських приміщень /орендодавця),

- відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, попередників у транспортуванні),

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Аналізом наданих TOB «Сільник» послуг вбачається неможливість фактичного здійснення господарських операцій з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, відсутності транспортних засобів, наявної кількості трудових ресурсів.

Таким чином встановлено:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- реалізацію імпортного товару з визначеним кодом УКТЗЕД, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання з визначеним кодом УКТЗЕД, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та надання послуг наявним трудовим ресурсом з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного;

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власних складських приміщень/ (орендодавця);

- відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, попередників у транспортуванні),

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Таким чином, вбачається відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за 2015 рік та з січня 2016 року по березень 2016 року по ланцюгу постачання.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що місцезнаходженням ТОВ «Сільник» є м.Київ, бул.Дружби Народів, 28-а, нежиле приміщення 6, офіс 1, в той час, як згідно товарно-транспортних накладних відвантаження товару здійснювалось за адресою: м.Київ, вул.Предславинська, 39, що, враховуючи відсутність у ТОВ «Сільник» трудових ресурсів та основних засобів, зокрема щодо наявності відокремлених складських приміщень, ставить під сумнів реальність господарських операцій.

Визначальним фактором реальності господарської операції є наявність ділової та економічної мети їх здійснення.

Позивач зазначає, що ТОВ «Дюна» являється партнером торгівельної марки «Henkel» та придбані у ТОВ «Сільник» товари використовуються під час діяльності з фасування придбаної у торгівельної марки «Henkel» продукції, однак жодних доказів використання придбаного у ТОВ «Сільник» товару позивачем надано не було, а тому неможливо встановити наявність ділової та економічної мети господарських операцій за договором поставки №07/10-1 від 07 жовтня 2015 року.

Враховуючи вимоги ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав вважати надані позивачем документи первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували фактичне придбання позивачем товарів (робіт, послуг) у контрагентів, оскільки наявність у позивача необхідних документів, які відповідно до вимог Податкового кодексу України є підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту, само по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту за відсутності реального здійснення господарських операцій.

Крім того, згідно ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м.Києва від 01 серпня 2016 року, на підставі якої проведено перевірку позивача, досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження №0000630 від 08 грудня 2015 року встановлено, що учасниками організованої групи в період 2014-2016 років зареєстровані або перереєстровані на підставних осіб ряд підприємств, в тому числі ТОВ «Сільник», з метою прикриття незаконної діяльності шляхом використання їх реквізитів та банківських рахунків у злочинних схемах зі створення штучної документальної видимості здійснення фінансово-господарських операцій для незаконного завищення валових витрат з податку на прибуток підприємств та податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки. В рамках кримінального провадження проведено ряд обшуків, за результатами яких виявлено та вилучено 56 печаток суб'єктів господарської діяльності з переліку транзитно-конвертаційних підприємств, а також допитано ряд осіб, які рахуються керівниками та засновниками цих підприємств, які заперечували свою участь у реєстрації та діяльності підприємств.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірного формування позивачем даних податкового обліку по операціям з ТОВ «Сільник», з огляду на наявність сукупності обставин, що свідчать про відсутність фактично здійснених фінансово-господарських операцій платника з його контрагентом за договором поставки №07/10-1 від 07 жовтня 2015 року, а тому відповідачем правомірно збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість, а податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02 лютого 2017 року № прийнято обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна» - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06 грудня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук