Справа № 439/1322/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10946/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шинкар Т.І., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 25.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.10.2017 року звернувся в суд з позовом до Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області в якому просить визнати дії відповідача, щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними, скасувати рішення відповідача від 18.07.2017 р. № 46/03-31 про відмову у призначенні позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язати відповідача призначити, нарахувати і виплатити йому пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до статей 49, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14 червня 2017 року.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 25.10.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Бродівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.12.1992 року є громадянином, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-90р.р. (категорія 3) та на нього поширюються пільги та компенсації встановлені Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки № 183 від 18 листопада 1992 року, виданою Сарненською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 постійно проживав в с.Корост Сарненського району, яке віднесене до зони безумовного (обов'язкового) відселення, з 22 серпня 1984 року по 13 жовтня 1988 року.

Сторонами не заперечувався той факт, що відповідно до довідки Сарненської центральної районної лікарні від 09.03.2017 р. № 198, яка була надана позивачем у Бродівське об'єднане УПФУ Львівської області у період з 01.08.1984 р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду головного лікаря Коростської сільської лікарської амбулаторії (відноситься до зони гарантованого добровільного відселення), з 12.08.1987 р. переведений на посаду лікаря - кардіолога в районну поліклініку Сарненської центральної районної лікарні (відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю). Звільнений з роботи з 18.08.1990 р. Вказане стверджується також записами трудової книжки позивача.

08.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії до Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, на підтвердження права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку позивачем долучено трудову книжку, посвідчення серії НОМЕР_2, довідку Сарненської держадміністрації від 18.11.1992р. №183, довідки Сарненської центральної районної лікарні від 09.03.2017р. №198 тощо.

Однак, 18.07.2017 р. рішенням Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області №46/03-31 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення мотивоване тим, що згідно долучених документів у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 р. позивач проживав 2 роки ( з 26.04.1986 р. по 13.10.1988 р.), а в зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 р. відпрацював 3 роки. Для осіб, які проживали у різних зонах, право на дострокове призначення пенсії визначається по одній зоні. Сумування зон небезпеки не допускається, тому вважав, що підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону №796 відсутні.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до осіб, які є потерпілими від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до частин 3,4 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: - для осіб, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; - для осіб, які постійно проживали або проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 роки на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Статтею 65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказаним Порядком визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Згідно частини 1 статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Виходячи із вимог статті 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно долучених документів у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 року ОСОБА_1 прожив 2 роки (з 26.04.1986р. по 13.10.1988р.), а в зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 року відпрацював 3 роки.

Колегія суддів дійшла висновку, оскільки позивач на час аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року проживав на території зони гарантованого добровільного відселення станом по 31.07.1986 року та працював в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року, має посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.12.1992 року є громадянином, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-90 років (категорія 3), тому суд вважає, що він має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки з підстав передбачених статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14.06.2017 року та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до статей 49,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області - залишити без задоволення.

Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 25.10.2017 року у справі № 439/1322/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді Т.І. Шинкар

В.Я. Макарик