Справа № 229/3588/17
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 229/3588/17
Номер провадження № 229/3588/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого-судді- Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої пенсії за віком,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 28 вересня 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Ясинуватського об"єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дії відпповідача незаконними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначає, що вона з червня 2009 року отримує пенсію за віком, проте в червні 2017 року їй було припинено виплата пенсії за віком. За результатами свого звернення в липні 2017 року до відповідача щодо роз"яснення причин припинення нарахування та виплати їй пенсії за віком, вона отримала відповідь, що причиною припинення нарахування та виплати їй пенсії є відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи. Вважає такі дії відповідача незаконним та просить суд зобов"язати відповідача відновити їй виплату пенсії починаючи з червня 2017 року.

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року провадження у вказаній справі було відкрито та справу призначено до відкритого судового розгляду на 10 жовтня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 з'явилася у судове засідання, просила суд визнати дії відповідача незаконними та відновити їй виплати пенсії за віком з червня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд зобов"язати відповідача відновити ОСОБА_1 пенсійні виплати, які були припиненні незаконно.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1, відповідно до вимог постанови КМУ №509 від 01.10.2014 року повинна мати довідку внутрішньо переміщеної особи. Оскільки позивач вказаної довідки не мала, той було відмовлено у нарахуванні та виплати пенсії.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, суд встановив наступне.

Спірним у даній справі є правомірність припинення відповідачем пенсії позивачу з червня 2017 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріали справи, позивач, ОСОБА_1, відповідно до довідки від 23 червня 2016 року № НОМЕР_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

23 червня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про прийняття її на облік, як отримувача пенсії за віком (а.с. 28).

Розпорядженням № 9006 від 21 вересня 2016 року ОСОБА_1 була взята на облік як отримувача пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (а.с. 26).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За приписами ч. 3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до положень ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто незалежно від підстави припинення виплати пенсії, цей факт має бути оформлений відповідним рішенням. Таке рішення відповідачем суду не надане.

Суд дійшов висновку, що постанови Кабінету Міністрів України, якими керується відповідач не можуть звужувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Також пенсійний орган у запереченнях на позовну заяву зазначає, що відсутність довідки внутрішньо-переміщеної є порушенням умов для отримання соціальних виплат відповідно до Закону № 1706-VII.

З цього приводу суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VІІ період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 № 638-IV у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 року прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595. Цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За змістом статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Ясинуватське об"єднане управління пенсійного фонду України Донецької області не надало до суду витяг з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Також, суд вважає за необхідне застосувати положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обовязків і є однією з форм соціального захисту. ОСОБА_1 визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена пенсійним органом без прийняття відповідного рішення тощо.

Суд застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, зазначає, що право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи наведені обставини та норми чинного законодавства, зокрема, відсутність рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії ОСОБА_1, суд дійшов висновку щодо безпідставного припинення виплати пенсії позивачу з червня 2017 року, тому порушене право особи підлягає відновленню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої пенсії за віком - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з дня припинення, а саме з червня 2017 року та виплатити виниклу заборгованість.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Постанова набирає законної сили: через 10 днів з дня її проголошення, якщо впродовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання у повному обсязі.

Суддя : А. Л. Гонтар