Справа № 161/12640/17
Суддя: Крупінська С. С.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/937/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку адміністративний позов Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування постанови. Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2017 року до них надійшла постанова старшого державного виконавця Грицені Г.Г. про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2017 року ВП № 54400867 з виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 120 грн., винесеної на підставі виконавчого листа № 2а-9503/11/0308, виданого 17.02.2015 року. Постановою Луцького міськрайонного суду по справі № 2а-9503/11/0308 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, позов задоволено. На виконання рішення суду ними було в добровільному порядку проведено нарахування підвищення до пенсії, що підтверджується відповідним розпорядженням № 130236 від 11.06.2015 року, нарахована доплата в розмірі 665 грн. 52 коп. Дані обставини свідчать про те, що рішення суду виконано в добровільному порядку.

Вважає, що у відповідача не було підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2017 року з виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а тому просить суд визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Г.Г. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2017 року у виконавчому провадження № 54400867 з виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 року виконавчого провадження № 53446835 неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2017 року у виконавчому провадження № 54400867 з виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 року виконавчого провадження № 53446835.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, а подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду по справі № 2а-9503/11/0308 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, позов задоволено. Зобов'язано відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум за період з 01.04.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Розпорядженням Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 11.06.2015 року № 130236 проведено перерахунок пенсії, нарахована доплата в розмірі 665 грн. 52 коп., тобто, постанова суду виконана у повному обсязі.

03.07.2017 року старшим державним виконавцем Гриценею Г.Г. винесено постанову № 54400867 від 03.07.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою зобов'язано стягнути з боржника витрати виконавчого провадження в розмірі 120 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Законуабо у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016).

Відповідно до п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Також, наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності-суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п'яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05 грудня 2016 року установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розрахунок здійснених виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, при цьому закон не покладає на державного або приватного виконавця документально фіксувати здійснення витрат виконавчого провадження та надавати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Отже, суд вважає, що відповідач діяв виключно у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що відповідачем доведено суду правомірність його рішень, оскільки були наявні всі підстави для стягнення витрат виконавчого провадження у виді та розмірах, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 11, 72, 86, 158-163, 256 КАС України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області визнання дій неправомірними та скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська