Справа № 743/1573/17
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1573/17
Провадження № 2-а/743/182/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації - про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання відповідача вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, зазначивши, що вона є постраждалою від аварії на ЧАЕС І категорії та, згідно п.19 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на 100 % знижку вартості проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад.

У 2017 році ОСОБА_2 зверталась до УСЗН Ріпкинської РДА із заявою про компенсацію вартості квитків на проїзд у 2017 році залізничним транспортом до м.Бердянськ Запорізької області, однак належних їй до виплати коштів не отримала.

Таким чином, ОСОБА_2 просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати їй компенсації вартості квитків на проїзд за 2017 рік; зобовязати відповідача виплатити компенсацію; стягнути з відповідача 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Від неї не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги ОСОБА_2, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши заперечення на позов, в яких зазначив, що виплатити ОСОБА_2 компенсацію вартості за проїзд у 2017 році неможливо через відсутність фінансування, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» не передбачена субвенція державного бюджету місцевим бюджетам на надання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, а органами місцевого самоврядування не прийняті відповіді місцеві програми.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п.19 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії І, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як безплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має статус особи постраждалої від аварії на ЧАЕС І категорії.

08.09.2017 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до УСЗН Ріпкинської РДА про компенсацію їй вартості квитків на проїзд у 2017 році залізничним транспортом до м.Бердянськ Запорізької області.

В судовому засіданні встановлено, що листомУСЗН Ріпкинської РДА від 08.09.2017 року позивачеві повідомлено, що у 2017 році компенсація вартості квитків за проїзд не може бути виплачена з тих підстав, що Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» не передбачена субвенція державного бюджету місцевим бюджетам на надання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Зокрема, органами місцевого самоврядування не прийняті відповідні місцеві програми.

Такі доводи відповідача суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Пунктом 19 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено виплату постраждалим від аварії на ЧАЕС І категорії компенсації вартості проїзду.

Згідно п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 року, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що перерахування субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для невиконання гарантій, взятих на себе державою по відношенню до визначеної категорії осіб.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання відповідача на відсутність відповідного бюджетного фінансування, як на підставу не проведення виплати компенсації вартості квитків на проїзд за 2017 рік, є безпідставними, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обовязків, що узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення в справах «Кечко проти України», «Бурдов проти Росії»).

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 про визнання дій відповідача протипраними та зобовязання УСЗН Ріпкинської РДА виплатити компенсацію вартості проїзду за 2017 рік підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд враховує, що твердження позивача про причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням відповідачем покладених на нього обовязків та занепокоєнням, підвищення тиску ОСОБА_2 та безсонням, жодним доказом не підтверджено та є голослівним, що свідчить про недоведеність перенесення моральних страждань та є підставою для відмови позову в цій частині, оскільки при зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен переконатись чи підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру; за яких обставин вони заподіяні; в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

З урахуванням викладеного, вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.6-11, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації у виплаті ОСОБА_2 компенсації вартості квитків за проїзд за 2017 рік.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_2 компенсацію вартості квитків за проїзд за 2017 рік.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк, з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення постанови у цей же строк, з дня отримання її копії.

Суддя Є.А. Жовток