Справа № 552/6236/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.Справа № 552/6236/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 25.10.2017р. по справі № 552/6236/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання пункту рішення неправомірним, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( далі - відповідач) в якому просив суд визнати неправомірним та скасувати п. 2 рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 65 від 31.03.2017 року щодо відмови йому в підтвердженні стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язати комісію прийняти рішення про підтвердження стажу роботи у зазначені періоди.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 25.10.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення № 65 від 31 березня 2017 року Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах в період з 02 липня 2001 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 18 січня 2004 року, з 20 січня 2009 року по 31 липня 2009 року.

Зобов'язано Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах в періоди з 02 липня 2001 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 18 січня 2004 року, з 20 січня 2009 року по 31 липня 2009 року.

Стягнено з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 15 березня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням № 65 від 31 березня 2017 року Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні роботи, передбаченої п. «Б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 02.07.2001 року по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 року по 18.01.2004 року; з 20.01.2009 року по 31.07.2009 року (пункт 2 рішення).

Підставою для такої відмови комісією зазначено відсутність відомостей про зайнятість на зливанні і розливанні шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки; невідповідність назви посади пільговим спискам № 2; відсутність відомостей про оплату праці, що свідчить про недоведеність повної зайнятості на зазначених роботах, відсутність відомостей про проведення атестації робочих місць; відсутні відомості про ліквідацію ПП «Металіст» без визначення правонаступництва.

Не погоджуючись позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача зарахувати позивачу період роботи з 02 липня 2001 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 18 січня 2004 року, з 20 січня 2009 року по 31 липня 2009 року періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є необґрунтованою у зв'язку з тим, що відповідні відомості внесені до трудової книжки позивача та підтверджені атестацією робочих місць позивача у вказані періоди на підприємстві, де працював останній.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за даними записів в трудові книжці в період з 02 липня 2001 року по 31 грудня 2003 року (який не зарахований відповідачем) працював на посаді заливальника-розливальника резольних смол ПП «Металіст», з 01 січня 2004 року по 18 січня 2004 року - зливальник-розливальник по 4 розряду в цеху по випуску молокоцистерн Карлівського механічного заводу, а в період з 20 січня 2009 року по 31 липня 2009 року - зливальник-розливальник по 5 розряду в цеху по випуску молокоцистерн КМЗ.

Комісія, приймаючи відповідне рішення № 65 від 31 березня 2017 року посилається на декілька обставин, як на підставу для відмови позивачу в зарахуванні відповідного стажу.

Як встановлено, однією із підстав зазначено, що у період роботи з 02 липня 2001 року по 31 грудня 2003 року посада заливальник-розливальник відсутня в пільгових списках № 2.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідачем не враховано, що відповідно до Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162, яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року N 36, але була чинною станом на час перебування позивача на посаді заливальник-розливальник, посада 2050000а-18598 заливальники-розливальники віднесена була до зазначеного списку.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 20 жовтня 2002 року по 18 січня 2004 року наявні відомості про проведення атестації робочих місць.

Згідно висновку № 81 від 04 березня 2003 року державної експертизи умов праці підтверджено правильність застосування Списку № 2, згідно з яким визначаються пенсії на пільгових умовах у ПП «Металіст» в м. Карлівка не нижче 3-го класу небезпеки за посадою заливальника-розливальника.

При цьому проведення атестації робочих місць призначено згідно з наказом № 18 від 15 серпня 2002 року ВАТ «Карлівський механічний завод», а 15 жовтня 2002 року згідно з наказом № 24 затверджено результати атестації робочих місць, згідно з якими по підприємству ПП «Металіст» посада зливальник-розливальник внесена до переліку робочих місць, посад, яким підтверджено право на пільги і компенсації, а також пільгове забезпечення.

Таким чином, документальним підтвердження зайнятості позивача, як працівника за відповідною професією, в періоди з 01 січня 2004 року по 14 серпня 2004 року, з 20 січня 2009 року по 31 липня 2009 року є безпосередні записи в трудовій книжці, якими підтверджено перебування позивача в ці періоди на посадах зливальника-розливальника по 4 та по 5 розряду, наявні результати атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Також, невнесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відомостей щодо ліквідації ПП «Металіст» само по собі в силу норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» не може слугувати правовою підставою для відмови в зарахуванні пільгового стажу.

Відповідно до п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N 442 (далі - Порядок), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

У відповідності до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З аналізу норм Закону N 1788-XII та Порядку, колегія суддів прийшла до висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках NN 1, 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 листопада 2015 року.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача зарахувати позивачу період роботи з 02 липня 2001 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 18 січня 2004 року, з 20 січня 2009 року по 31 липня 2009 року періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є необґрунтованою у зв'язку з тим, що відповідні відомості внесені до трудової книжки позивача та підтверджені атестацією робочих місць позивача у вказані періоди на підприємстві, де працював останній.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 25.10.2017р. по справі № 552/6236/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2017 р.