Справа № 804/1749/17
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" листопада 2017 р.Справа № 804/1749/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Суховарова А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Криворізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ 6241-15 від 06.05.2015 року форми «Ф» Криворізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 33282,63 грн.;

№ 17138-1303 від 29.08.2016 року форми «Ф» Криворізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 21203,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що договір оренди земельної ділянки площею 0,108 га, на який посилається відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є припиненим з 17 листопада 2014 року, тому підстави для нарахування позивачу податкового зобов'язання з орендної плати за 2015, 2016 роки за таку земельну ділянку відсутні.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що платниками орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Оскільки договір оренди реєстраційний № 985, зареєстрований 17 листопада 2009 року є припиненим з 17 листопада 2014 року, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено він не може бути підставою для визначення податкових зобов'язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2015, 2016 роки. Оскаржувані ППР прийнято у тому числі на підставі наданих Криворізькою міською радою переліків орендарів, з якими укладено договори оренди землі на відповідні податкові періоди за відповідною формою, однак вказані документи у матеріалах справи відсутні. Оскільки земельна ділянка за договором оренди під час дії договору не була передана за актом приймання-передачі в користування позивачу, тож і її повернення шляхом складання акту приймання-передачі є неможливим, а вимога щодо повернення не переданої відповідно до умов договору земельної ділянки за актом приймання-передачі - безпідставною. Крім того, фактична площа земельної ділянки, що використана під нежитловою будівлею, яка належить на праві приватної власності позивачу, складає лише 449 кв. м. (загальна площа будівлі 314,3 кв. м., площа забудови 379 кв. м., у тому числі площа ганку 11 кв. м., площа прилеглої території на відстані 1 метр від будівлі - 70 кв. м.). Решта земельної ділянки, а саме 600 кв. м., знаходиться під інженерними комунікаціями (водогони, каналізація, телефонні та інші мережі, при домова територія, проїзди до житлових будинків), згідно Закону України «Про трубопровідний транспорт» є охоронною зоною, на неї встановлено обмеження, які виключають її використання з комерційною метою.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказує на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Криворізькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 09.10.2009 року, зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 17.11.2009 року за реєстраційним номером 85.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року, укладеного між Криворізькою міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар), орендодавець на підставі рішення міської ради від 19.08.2009 року № 3422 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови, площею 0,1081 га для розташування магазину продовольчих товарів.

Згідно з пунктом 45 прикінцевих положень даного договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки від 09 жовтня 2009 року був підписаний сторонами та зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 листопада 2009 року за №85.

На земельній ділянці, що була передана в оренду позивачу, знаходиться нежитлова будівля площею 314,3 кв. м., що належить на праві власності позивачу, в якій було розташовано магазин продовольчих товарів.

Відповідно до повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 11 липня 2014 року внесено запис №5008748 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Криворізької міської ради з заявами про припинення договору оренди земельної ділянки, який було укладено на 5 років та строк дії якого спливав 17 листопада 2014 року, заявляючи про свою відмову від продовження строку дії договору та висловлюючи бажання оформити повернення земельної ділянки згідно з актом приймання-передачі.

Листом від 03.10.2014 року за вих. № 7/18-803 Криворізька міська рада повідомила позивача, що у розділі «Умови повернення земельної ділянки» договору оренди земельної ділянки від 17.11.2009 року № 85 вказано, що повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення). Орендар зобов'язаний до підписання акту приймання-передачі (повернення) привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (статті 212 Земельного кодексу України). Враховуючи викладене, повернення територіальній громаді міста земельної ділянки площею 0,1081 га по АДРЕСА_1 за актом приймання-передачі (повернення) буде здійснено після приведення орендарем цієї земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан, або у разі переходу права власності на будівлю до іншої особи, до якої також перейде і право на оренду зазначеної земельної ділянки.

Також цим листом позивача повідомлено, що за умовами договору оренди, неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом «орендна плата» договору оренди. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Крім того, листом від 22.10.2015 року за вих. № 2745 начальник управління земельних ресурсів виконкому міської ради повідомив позивача, що повернення земельної ділянки з орендного користування Криворізькій міській раді не є можливим через розміщення на земельній ділянці нерухомого майна (будівлі), що належить позивачу на праві приватної власності.

06.05.2015 року Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення №6241-15, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 33382,63 грн.

29.08.2016 року Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією винесено податкове повідомлення-рішення №17138-1303, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 21203,77 грн.

Правомірність прийняття податкових повідомлень рішень внесено на розгляд суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з положеннями статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

За приписами частини 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Також згідно з пунктом 19 Договору оренди повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі (повернення).

Разом з тим, пунктом 21 Договору передбачено, що неповернення земельної ділянки не звільняє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розміром «Орендна плата» цього Договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 статтею 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

За вказаних обставин, платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах 8 червня 2016 року (справа № 21-804а16), від 12.09.2017 року (справа № 2а-10596/12/2670Конец формы).

Посилання позивача на бездіяльність Криворізької міської ради, що виражається у неприйнятті земельної ділянки від орендаря, як на підставу для визнання протиправним оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень, є помилковими, оскільки спірні питання, що виникають між сторонами по Договору мають вирішуватись у судовому порядку із постановленням відповідного рішення суду, проте, на теперішній час відсутнє таке рішення.

Доводи апеляційної скарги що фактична площа земельної ділянки, яка використана під нежитловою будівлею, що належить на праві приватної власності позивачу є фактично меншою, ніж загальна площа ділянки, переданої в оренду, не є предметом розгляду у даній справі та не може бути підставою для задоволення позовних вимог у межах цієї справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко