Справа № 135/1004/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 135/1004/17

Головуючий у 1-й інстанції: Корнієнко О.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

06 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області по визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено:

-визнано протиправною відмову Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо перерахунку з 29.08.2017 року позивачу пенсії державного службовця з урахуванням сум індексації заробітної плати.

-зобов'язано Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області з 29.08.2017 року здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії держаного службовця відповідно до чинного на час призначення пенсії законодавства в розмірі 80% від суми заробітної плати з урахуванням сум індексації заробітної плати, зазначеної в довідці виконавчого комітету Ладижинської міської ради №19 від 28.08.2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

05 грудня 2017 року до суду надійшла заява Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 з 01.03.2014 року перебуває на обліку в Бершадському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на момент призначення пенсії в розмірі 80 % від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

29.08.2017 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії з урахуванням складових заробітної плати, на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням довідки виконавчого комітету Ладижинської міської ради №19 від 28.08.2017 року про складові заробітної плати за період роботи з 01.03.2012 року по 28.02.2014 року.

Листом Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №2664/09-39/02-3 від 30.08.2017 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно норм чинного законодавства України.

Вважаючи відмову відповідача щодо проведення перерахунку протиправною, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", оскільки з індексації позивачем були сплачені страхові внески, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ладижинської міської ради №19 від 28.08.2017 року про складові заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною1 ст.1 Закону України 24 березня 1995 року "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, встановлені Законом України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ).

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавок за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються КМУ.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Також перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в Постанові від 20.02.2012 року у справі 21-430а11.

Так, за правилами частини 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для усіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 29.08.2017 року згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в розмірі 80% заробітної плати з урахуванням до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, індексації заробітної плати відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Щодо доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, про відсутність правових підстав з 01.05.2016 проводити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213 (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу".

При цьому, передбачені п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 норми щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів, в тому числі Закону України "Про державну службу" свідчать про те, що з 01 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Разом з тим, викладені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії при встановлені порушень з боку органів пенсійного фонду щодо визначення розміру такої пенсії.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апелянта щодо відсутності правових підстав з 01.05.2016 проводити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки такий перерахунок пенсії спрямований на відновлення порушених прав позивача та не стосується набуття права на пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим не суперечить вимогам п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що для призначення пенсії підлягають врахуванню до суми заробітної плати суми індексації заробітної плати, а тому судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.