Справа № 509/3524/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 509/3524/17

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Гандзій Д.М.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Запорожана Д.В.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Овідопільського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2017 року ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі - Чорноморське об`єднане УПФУ Одеської області, відповідач), в якому просив суд, визнати неправомірними дії Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 3 роки відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03.07.2016р.

В обґрунтування позивних вимог ОСОБА_1 зазначив, що неможливість отримання дубліката втраченого посвідчення потерпілої особи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС не є підставою для відмови у призначенні пенсії.

Суд першої інстанції розглянув справу в порядку скороченого провадження відповідно до ст.183-2 ч.2.

Постановою Овідопільського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст.183-2.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

11.07.2017 р., позивач звернувся до Чорноморського об`єднаного УПФУ Одеської області з заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» про призначення пенсії, надавши до заяви оригінали документів, окрім посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (а.с. 8).

Своїм листом № 49/Г-01 від 21.07.2017 р. відповідачами було надано відповідь позивачу з рекомендацією звернутись до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації для отримання посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (а.с. 9).

19.07.2017 р. Житомирською ОДА було надано письмову відповідь позивачу за № 12Г-1316 щодо оформлення дублікату посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії з відмовою у видачі ОСОБА_1 дублікату посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії з посиланням на п. 11 Постанови КМУ від 20.01.1997 р. № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким передбачено, що у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним. Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 заява встановленого зразка надана не була, звернення до Чорноморського об`єднаного УПФУ Одеської області, яке позивач вважає за заяву про призначення пенсії було надане лише 11.07.2017 року, а тому законних підстав для призначення пенсії з 03 липня 2016 року немає.

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, і визначений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною 1 ст. 55 вказаного Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

При цьому, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2008 № 914.

Право на пенсію за вищевказаним Законом мають особи, віднесені до категорій 1,2,3,4.

Пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 - встановлюються у вигляді (ст. 49 Закону):

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За ст. 55 зазначеного Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 і Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійний фонд України №22-1 від 25.11.2005 року визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи (п. 2.1):

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1,3 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи обєкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача від 11.07.2017 року, відповідачем прийнято рішення № 49/Г-01 від 21.07.2017 р. про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови у призначенні пенсії було те, що позивачем не було надано до органу пенсійного фонду посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, який має обов`язково надаватися до заяви про призначення пенсії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року.

Поряд з цим, 19.07.2017 р. Житомирською ОДА було надано письмову відповідь позивачу за № 12Г-1316 щодо оформлення дублікату посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії з відмовою у видачі ОСОБА_1 дублікату посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії з посиланням на п. 11 Постанови КМУ від 20.01.1997 р. № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи неповно з`ясував обставини справи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно з 1986 по 29.05.1991 року проживав та працював у зоні посиленого радіологічного контролю, що підтверджується відповідними довідками від № 173 від 14.02.2013 року та №2822 від 12.03.2013 року (а.с. 12-13).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач станом на 01 січня 1993 року прожив у цій зоні не менше чотирьох років, що є вимогою п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим ОСОБА_1 позбавлений можливості надати Чорноморському об`єднаному УПФУ Одеської області оригінал посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 у зв`язку з його втратою, а оформити дублікат даного посвідчення не можливо, оскільки відповідна категорія посвідчень, починаючи з 01.01.2015 року (з дати набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-УІІІ), не оформляється.

Дана обставина підтверджується інформацією департаменту соціального захисту населення Житомирської ОДА № 12Г-1316 від 19.07.2017 року про результати розгляду звернення ОСОБА_1 щодо видачі дубліката посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем було безпідставно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових вимогах, оскільки позивачем було надано належний пакет документів для її призначення.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 подав до відповідача всі необхідні для призначення пенсії документи та підтвердив статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, таким чином позивач виконав вимоги закону та отримав право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про зобов`язання Чорноморське об`єднане УПФУ Одеської області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 3 роки відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 03 липня 2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 вказаного Закону - пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Приписами ст.ст. 44, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В свою чергу, звернення ОСОБА_1 до відповідача, яке позивач вважає за заяву про призначення пенсії було надано лише 11.07.2017 р., а отже законних підстав для призначення пенсії з 03 липня 2016 року немає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 1.1 та 4.3 Порядку №22-1 правління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі є органом, що призначає пенсію.

Після надходження заяви та за документів орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто підставою для повідомлення про відмову у призначені пенсії може бути виключно рішення ПФУ, прийняте з цього питання.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВАСУ від 28.07.2015 справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. При цьому при вирішенні питання призначення позивачеві пенсії компетентний орган досліджує повний пакет документів, що дає можливість реалізувати відповідне право на пенсійне забезпечення, в тому числі ті, що підтверджують тривалість необхідного трудового стажу та ін.

Таким чином, суд при прийнятті рішення не може перебрати на себе повноваження, які належать виключно відповідачу.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі ч.2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення ст. 11 КАС України цілком кореспондуються з положеннями ч.2 ст. 162 КАС України, відповідно до якої суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку колегії суддів, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, з метою забезпечення ефективного способу захисту прав позивача колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були неповно встановлені обставини справи, порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Керуючись, ст.ст. 183-2, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овідопільського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2017 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направленні її копій сторонам і є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В. Яковлєв