Справа № 243/6649/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року справа №243/6649/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року у справі № 243/6649/17 за позовом ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання бездіяльності управління щодо не зарахування періоду роботи позивача в якості адвоката з 19 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року до стажу роботи неправомірною;

- зобовязання відповідача зарахувати до стажу роботи період роботи позивача в якості адвоката з 19 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року (а.с. 2).

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року задоволено частково. Визнано бездіяльність Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, пов'язану з не зарахуванням періоду роботи позивача в якості адвоката з 01 січня 2000 року по 29 лютого 2000 року, з 01 квітня 2000 року по 31 травня 2000 року, з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2000 року, з 01 жовтня 2000 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року до стажу роботи неправомірною. Зобов'язано Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу роботи періоди робити ОСОБА_2 в якості адвоката з 01 січня 2000 року по 29 лютого 2000 року, з 01 квітня 2000 року по 31 травня 2000 року, з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2000 року, з 01 жовтня 2000 року по 30 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року. У задоволення іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 77-79).

Не погодившись з судовим рішенням, Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року у справі № 243/6649/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що зарахувати спірний стаж роботи позивача у якості адвоката не має законних підстав, оскільки данні персоніфікованого обліку не містять відомості про сплату внесків за ці періоди (а.с. 81-82).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Слов'янському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 27 квітня 2017 року, як отримувач пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії за віком позивачу та при обрахуванні його стажу роботи Слов'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, зокрема, враховано періоди роботи позивача з 19 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року; з 01 березня 2000 року по 31 березня 2000 року; з 01 червня 2000 року по 30 червня 2000 року; з 01 вересня 2000 року по 30 вересня 2000 року; з 01 грудня 2000 року по 31 грудня 2000 року.

Отже, відповідачем не врахований період: з 01 січня 2000 року по 29 лютого 2000 року; з 01 квітня 2000 року по 31 травня 2000 року; з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2000 року; з 01 жовтня 2000 року по 30 листопада 2000 року; з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року (а.с. 38, 63).

Згідно з індивідуальною відомістю про застраховану особу, позивачем були сплачені страхові внески (з спірного періоду): у березні 2000 року - 302,72 грн., у червні 2000 року - 205,77 грн., у листопаді 2000 року - 213,83 грн. у грудні 171,44 грн. (а.с. 54-62).

Відповідно до довідки про відсутність заборгованість по платежах до Управління ПФУ в Пролетарському районі м. Донецька № 277 від 15 вересня 2011 року у платника (позивача по справі) станом на дату реєстрації довідки відсутня заборгованість щодо платежів, стосовно яких контролюючим органом є органи Пенсійного фонду України (а.с. 4).

З листа Управління Пенсійного фонду України в Пролетарському районі м. Донецька від 08 листопада 2011 року № 23596/04 страхові внески позивачем були сплачені за період з 1998-2003 роки, в тому числі: з 01 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року; з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року; з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2001 року; з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року; з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року (а.с. 5).

Не погодившись із не зарахуванням спірного періоду до загального стажу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до стажу позивача спірний період роботи, а відтак, порушено права позивача має бути відновленим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг віку 60 рік на момент звернення до управління із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності 01 січня 2004 року персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24. Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникли між сторонами правовідносини регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення», п. а ч. 3 ст. 56 якого зазначено, що до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до п. 7.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої Постановою Правління пенсійного фонду України N 11-1 від 06 вересня 1996 року, яка втратила чинність 07 лютого 2011 року) страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п.2.7 (фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокатами, приватними нотаріусами) цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не враховано до стажу роботи позивача період роботи з 01 січня 2000 року по 29 лютого 2000 року; з 01 квітня 2000 року по 31 травня 2000 року; з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2000 року; з 01 жовтня 2000 року по 30 листопада 2000 року; з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року.

Факт сплати позивачем страхових зборів до Пенсійного фонду України підтверджується квитанціями від 20 квітня 2000 року, 20 липня 2000 року, 20 жовтня 2000 року, 01 лютого 2001 року, 16 квітня 2001 року, 02 липня 2001 року, 20 жовтня 2001 року, 25 січня 2002 року, 17 квітня 2002 року, 01 серпня 2002 року, 23 жовтня 2002 року, 27 січня 2003 року, 30 квітня 2003 року, 15 липня 2003 року, 20 жовтня 2003 року, 22 січня 2004 року, в яких зазначено що сплата страховий внесків здійснювалась поквартально (а.с.6-10, 71-74).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та зобовязання управління зарахувати до стажу позивача період роботи з 01 січня 2000 року по 29 лютого 2000 року; з 01 квітня 2000 року по 31 травня 2000 року; з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2000 року; з 01 жовтня 2000 року по 30 листопада 2000 року; з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року.

При цьому, суд вважає необґрунтованим твердження апелянта щодо неможливості зарахування спірних періодів у звязку з відсутністю даних сплати внесків у персоніфікованому обліку позивача, оскільки у спірному періоді персоніфікований облік ще не було впроваджено та законодавчо встановлений інший механізм підтвердження сплати страхових внесків (у даному випадку сплата страхових внесків підтверджена квитанціями про їх сплату).

В іншій частині постанова суду не оскаржувалась.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу позивача спірні періоди роботи до страхового стажу.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2017 року у справі № 243/6649/17 за позовом ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4