Справа № 760/15692/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1311/16
ПОСТАНОВА
іменем України
28 грудня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
Позивач звернувся з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що він проходив військову службу в Збройних Силах України і звільнений в запас наказом Міністра оборони України від 04.12.2002 року № 728 за станом здоров`я та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2002 року № 239 виключений зі списків особового складу частини.

Свідоцтвом про хворобу ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2002 року затвердженим 9 ВЛК Міністерства оборони України 06.11.2002 року встановлено, що отримані ним захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

06.02.2003 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 йому встановлено третю групу інвалідності, з 06.02.2003 року безстроково, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Як інвалід 3 групи, на той час він мав право на отримання державного особистого страхування відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак йому як інваліду 3 групи не призначалося і не виплачувалося страхове відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства оборони України або одноразова грошова допомога.

27.12.2011 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 йому встановлено другу групу інвалідності, з 26.12.2011 року довічно, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

У зв`язку з встановленням інвалідності 16.04.2015 він через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Міністерства оборони України з заявою щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 № 499.

Проте Міністерством оборони України у листі від 18.12.2015 року № 248/3/6/4020 йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що дія ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку N«499 від 28.05.08 року на нього не поширюються.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року по справі №806/201/16 визнано протиправними дії (бездіяльність) Міністерства оборони України щодо відмови йому в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року, 09.06.2016 року ним вдруге була подана заява до МО України, ІНФОРМАЦІЯ_2 для виплати належної йому одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи, виходячи з грошового забезпечення на день встановлення йому інвалідності та додані усі документи визначені п. 3 Порядку 499.

Проте рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року, затвердженим Міністром оборони України, йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що на день встановлення йому інвалідності в 2003 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а тому він не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому вищої другої групи з 26.12.2011 року. Окрім іншого зазначено, що ним не подано документ про отримання ним страхової суми за державним особистим страхуванням у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності.

Вважає таке рішення протиправним, просить його скасувати та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, у розмірі 30 місячного грошового забезпечення на день встановлення другої групи інвалідності.

Ухвалою суду від 15 вересня 2016 року в справі відкрито скорочене провадження.

Заперечення відповідача у визначений КАС до суду не надходили.

27.12.2016 до суду надійшли заперечення представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у яких стверджується про відсутність права позивача на отримання спірної виплати з боку Міністерства оборони України.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України і звільнений в запас наказом Міністра оборони України від 04.12.2002 року № 728 за станом здоров`я та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2002 року № 239 виключений зі списків особового складу частини.

Свідоцтвом про хворобу ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2002 року затвердженим 9 ВЛК Міністерства оборони України 06.11.2002 року встановлено, що отримані позивачем захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

06.02.2003 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 позивачу встановлено третю групу інвалідності, з 06.02.2003 року безстроково, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою Житомирського обласного МСЕК № 1 серія MCE № 001051 від 06.02.2003.

27.12.2011 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлено другу групу інвалідності, з 26.12.2011 року довічно, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 10 ААА № 732981 від 27.12.2011 року.

Таким чином, 27.12.2011 позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення(контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року №499.

Зазначена обставина, встановлена постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року по справі №806/201/16, якою визнано протиправними дії (бездіяльність) Міністерства оборони України щодо відмови мені в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати мені одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконані інтернаціонального обов`язку, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року, 09.06.2016 року позивачем вдруге була подана заява до Міністерства оборони України, Житомирського обласного військового комісаріату через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат для виплати йому належної одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи, виходячи з грошового забезпечення на день встановлення йому інвалідності та додані усі документи визначені п. 3 Порядку 499, що підтверджується заявою позивача до Житомирського ОМВК від 09.06.2016 року.

Житомирський обласний військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 28.05.08. № 499.

Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року, затвердженим Міністром оборони України, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що на день встановлення йому інвалідності в 2003 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а тому він не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому вищої другої групи з 26.12.2011 року. Окрім іншого зазначено, що позивачем не подано документ про отримання ним страхової суми за державним особистим страхуванням у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності.

Разом з цим, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Абз. 7 пп. 2 п. 2 Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, зокрема інвалідам ІІ групи, виплачується у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Таким чином, відповідачем повторно прийнято рішення з тих же підстав, яке відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року визнане протиправним. Окремо, в ухвалі Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 року було встановлено, що посилання на отримання позивачем грошової допомоги в зв`язку із втратою працездатності за страховим випадком від 05.11.2002 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 р. № 488, що має враховуватись судом є безпідставними, оскільки вказана виплата пов`язана не з інвалідністю, встановленою пізніше - 06.02.2003 р., а є компенсацією часткової втрати позивачем працездатності під час проходження військової служби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи із загальних принципів законності, справедливості та розумності, суддя вважає, що Міністерство оборони України, як адміністративний орган, уже скористався своїми дискреційними повноваженнями (свободою розсуду) та прийняв протиправне рішення про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги позивачу. Таке рішення, порушує законні права та інтереси позивача, який має право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, отриманої внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року №3 рп/203).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9, 11, 18, 19, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя

постановив:
Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 26.12.2011 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року № 65.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку одноразову грошову допомогу, у розмірі 30 місячного грошового забезпечення на день встановлення мені інвалідності, а саме 26.12.2011 року, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, зі мінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 року № 815.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її отримання до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя