Справа № 755/18472/17
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.,

за участю перекладача Тарнавської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України,-

в с т а н о в и в :

Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві звернулось з позовом до суду в якому просить про примусове видворення за межі території України громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, позивачем подано клопотання про затримання громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Мотивуючи вимоги тим, що громадянин Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з території України, чим порушує вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012.

Зі слів іноземця було з'ясовано, що громадянин Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України у м. Київ у 2001 році, мета - туризм.

Під час перебування в Україні громадянин Ліванської Республіки ОСОБА_2 вчинив адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, у зв'язку з чим 15.11.2017 року службовою особою ГУ ДМС України в місті Києві відносно нього складено адміністративний протокол відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

У цей же день ОСОБА_2 без жодних зауважень на накладене стягнення, оплатив адміністративний штраф у розмірі 510 грн.

15.11.2017 року керівництвом ГУДМС України в м. Києві затверджено рішення про примусове повернення за межі України громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зобов'язався залишити територію України до 29.11.2017 року. Дане рішення вищезазначений громадянин не виконав.

За отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява, просив вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Просив суд надати можливість відповідачу звернутись із відповідною заявою для отримання статусу біженця, оскільки ОСОБА_2 має побоювання повернення до Ліванської Республіки у зв»язку із бойовими діями.

Пояснив, що погоджується з тим, що відповідач нелегально перебуває на території України. Проте, тільки 05.12.2017 року відповідачу було роз»яснено його право на звернення із заявою для отримання статусу біженця. Враховуючи, що ОСОБА_2 був тимчасово затриманий, останній був позбавлений можливості звернутись із такою заявою.

Проти затримання відповідача заперечував, просив суд обрати альтернативний вид - заставу.

Відповідач у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог і його затримання. Пояснив, що у 2013 році втратив паспорт і з того часу не має можливості його відновити, оскільки є юридично необізнаною особою, а самостійні його звернення до компетентних органів результатів не дали. Підтвердив, що власноручно підписав заяву про отримання ним 15.11.2017 року рішення ГУ ДМС України в місті Києві про примусове повернення з України в строк до 29.11.2017 року та сплатив штраф за незаконне перебування на території Держави Україна.

Разом з тим, жодних дій спрямованих на виїзд за межі України самостійно, - не вчиняв.

Повідомив, що 01.12.2017 року звертався із заявою про надання йому статусу біженця, доказів, які б підтвердили факт його звернення із заявою про надання такого статусу суду не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві було проведено відпрацювання на предмет виявлення іноземних громадян та осіб без громадянства, які проживають на території України з порушенням вимог міграційного законодавства України. В результаті такого відпрацювання, було затримано відповідача, який перебуває на території України після закінчення терміну перебування на території України та у якого відсутні підстави для подальшого перебування на території України.

15 листопада 2017 року Головним управлінням ДМС України в м. Києві громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, з накладенням штрафу 510 грн. (а.с. 7-12).

Означений штраф було сплачено ОСОБА_2, що підтверджується квитанцією №30047083 від 15.11.2017 року (а.с. 13).

15 листопада 2017 року Головним управлінням ДМС України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано останнього покинути територію України до 29 листопада 2017 року, із забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки (а.с. 14-15).

Із вищезазначеним рішенням ОСОБА_2 ознайомлений 15 листопада 2017 року, що підтверджується його підписом (а.с. 16). Проте, в установлений строк рішення відповідачем не виконано.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

У судовому засіданні відповідач визнав, що перебуває на території України незаконно.

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця, не є особою, яка потребує додаткового захисту. Належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 звертався із відповідною заявою суду не надано. При цьому, позивачем доведено, що зареєстрованих у встановленому законом порядку заяв ОСОБА_2 про надання йому статусу біженця відповідно до бази даних не значиться.

Суд критично відноситься до тверджень відповідача та його представника, щодо юридичної необізнаності ОСОБА_2 з правилами перебування на території України, оскільки юридична необізнаність не є підставою для звільнення особи від відповідальності встановленої Законом.

Суд також не погоджується із твердженнями представника відповідача, щодо відсутності у ОСОБА_2 можливості у період його затримання та перебування у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні у тимчасовому ізоляторі, звернутись із заявою про надання статусу біженця. Оскільки Законами України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», Постанови КМУ України від 17 липня 2003 р. № 1110 «Про затвердження Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні», Інструкції «Про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.02.2016 № 141 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2016 р. за № 748/28878, не встановлено будь-яких обмежень для іноземців та осіб без громадянства, у період перебування у тимчасовому ізоляторі звернутись із такою заявою про надання статусу біженця.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства суд враховує, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо загрози життю ОСОБА_2 у разі його видворення за межі України, оскільки примусове видворення громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2 не передбачає необхідною умовою повернення його до країни походження. Рішення суду про задоволення позову про примусове видворення не обмежує відповідача у праві на звернення до Дипломатичного представництва Лівану в України (Посольства Лівану у м. Києві) для відновлення паспорту і виїзд за межі України до іншої країни.

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Оскільки відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, зважаючи на відсутність документів на право перебування на території України, відсутність належних і допустимих доказів, що ОСОБА_2 звертався за отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України, позовні вимоги підлягають задоволенню і ОСОБА_2 підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Одночасно з позовом позивачем подано клопотання про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно із ч. 7 ст. 183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Оскільки відповідач не має постійного місця проживання, не виконав рішення Головного управління ДМС України в м. Києві про примусове повернення, у суду наявні підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та існує ризик його втечі. А відтак, клопотання про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

У позові позивач просить звернути постанову до негайного виконання.

У зв'язку із викладеним, постанову про примусове видворення відповідача з України та затримання громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні слід звернути до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 99, 158, 159, 160-163, 183-7, КАС України; ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» за № 1 від 25 червня 2009 р., суд-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Примусово видворити з України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Ліванської Республіки.

Затримати громадянина Ліванської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова суду набирає законної сили після розгляду справи Київським апеляційним адміністративним судом.

Суддя