Справа № 823/1561/17
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1561/17 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.В. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.,

суддів Собківа Я.М., Безименної Н.В.

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся 05 жовтня 2017 року до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 01.09.2017 № 13105-13.

Позовні вимоги мотивує тим, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума податкового зобов'язання позивача за 2016 рік розрахована на підставі ставки, встановленої п. 6.2 Положення «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Черкаси», затвердженого рішенням Черкаської міської ради «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 25.06.2015 р. № 2-1312 «Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси» від 28.01.2016 р. № 2-136 (далі по тексту - Положення), що є неправомірним, оскільки: пункт 6.2. Положення було визнано у судовому порядку нечинним, а рішення, яким було затверджене Положення опубліковано не у встановленому п. 12.3.4. Податкового кодексу України порядку (до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін) та не відповідає встановленому п. 4.1.9. Податкового кодексу України принципу стабільності зміни будь-яких елементів податків (зміни до будь-яких елементів податків вносяться не пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому діятимуть нові правила та ставки).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 01.09.2017 № 13105-13.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, подав апеляційну скаргу: просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідач обґрунтовує, зокрема тим, що положення, на підставі якого здійснювався обрахунок суми податкового зобов'язання позивача: повністю відповідає принципу стабільності, закріпленому у Податковому кодексі України, так як не вносить зміни до елементів податку; - було опубліковано у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку; - було прийнято у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який не був визнаний неконституційним.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено наступні обставини справи.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта: фізичної особи ОСОБА_2 позивач є співвласником нежитлової будівлі загальною площею 1736,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 16 -17).

12.09.2017 позивач отримав від Головного управління ДФС у Черкаській області податкове повідомлення-рішення від 01.09.2017 № 13105-13, згідно з яким сума податкового зобов'язання позивача за 2016 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, була визначена відповідно до пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 та пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України та становить: 15 667, 86 (п'ятнадцять тисяч шістсот шістдесят сім гривень вісімдесят шість копійок) грн.

З листа відповідача від 05.09.2017 (вих. № 21814/23-00-13-0119) вбачається, що сума податкового зобов'язання позивача була обчислена з урахуванням ставки, встановленої п. 6.2 Положення.

Непогодження з діями відповідача зумовило звернення позивача з даним позовом.

Вирішуючи спір на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума податкового зобов'язання позивача в оскаржуваному податковому повідомлені-рішенні нарахована на підставі п. 6.2 Положення, який було визнано у судовому порядку нечинним, а тому таке податкове повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

До спірних правовідносин суд застосовує ту редакцію закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 8.1. ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок (ст. 10 Податкового кодексу України).

Статтею 265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Кодексу платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Кодексу встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що позивач є співвласником нежитлової будівлі загальною площею 1736,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 16 -17).

Таким чином, відповідач дійшов вірного висновку про те, що вказана будівля є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а позивач - платником такого податку відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Кодексу встановлено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з п.10.3 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до пп.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад.

Статтею 12 Кодексу визначені, зокрема, повноваження сільських, селищних, міських рад щодо справляння податків та зборів. Так, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів (п. 12.3 Податкового кодексу України).

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В силу п.12.5 ст.12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про можливість ознайомлення з Положенням та ставками місцевих податків та зборів на території міста Черкаси відповідно до рішення Черкаської міської ради від 28.01.2016 року №2-136 було опубліковане в газеті «Місто» № 1 від 05.02.2016 року.

Відповідно до п.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України одним із принципів податкового законодавства України є стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Застосовуючи вказані норми до спірних відносин: 2015 рік - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період. Враховуючи, що рішення Черкаської міської ради від 28.01.2016 року № 2-136, яким затверджено Положення було прийнято та оприлюднено після 15 липня 2015 року, то підстави для сплати встановленого цим рішенням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в 2016 році - відсутні.

Зі змісту рішення Черкаської міської ради від 28.01.2016 року №2-136 вбачається, що Черкаська міська рада вирішила внести зміни до рішення Черкаської міської ради від 25.06.2015 року №2-1312 у зв'язку зі змінами в бюджетному та податковому законодавстві України, відповідно до п.п.4,7 розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року №909-VІІІ.

У пункті 7 розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року №909-VІІІ (далі - Закон №909-VІІІ), який набув чинності з 01.01.2016 року, зазначено: рекомендувати органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2016 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2016 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Однак, положеннями Закону №909-VІІІ визначено, що в частині перегляду органами місцевого самоврядування прийнятих на 2016 рік рішень щодо встановлення місцевих податків і зборів носять рекомендаційний, а не імперативний характер.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №909-VІІІ передбачено установити, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Разом з тим, слід зазначити, що передбачені Законом №909-VIII зміни фактично не були внесені до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 та підпункту 12.3.4 пункту12.3 статті 12 Податкового кодексу України, як і не було внесено змін до частини 3 статті 27 Бюджетного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення керувався саме рішенням Черкаської міської ради від 28.01.2016 року №2-136, зокрема: ставку податку було обраховано з урахуванням приписів п.6.2 затвердженого цим рішенням положення.

Разом з цим, постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.09.2016 року (№712/2617/16-а), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року (№К/800/33547/16) адміністративний позов ТОВ «Лабрадоріт» до Черкаської міської ради про визнання незаконним та скасування п.6.2 Положення «Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Черкаси», затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 28.01.2016 року №2-136 задоволено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний пункт Положення щодо набрання ним чинності та застосування з 01.01.2016 року не відповідає засадам та правилам податкового законодавства, які у даному випадку передбачають відповідне застосування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 07.06.2017 року у справі №К/800/33547/16 зазначив, що Законом України від 24.12.2015 року №909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» лише рекомендовано органам місцевого самоврядування вчинити певні дії, в той час як підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Кодексу законодавцем чітко встановлено повноваження місцевих рад при встановленні місцевих податків та зборів, які, враховуючи статтю 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведені норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, керувався приписами пункту 6.2. Положення, які як на день розгляду справи, так і станом на день його прийняття визнано в судовому порядку недійсними, нечинними та такими, що не набрали чинності з 01.01.2016 року.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 01.09.2017 № 13105-13.є протиправним та підлягає скасуванню.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Безименна Н.В.