Справа № 804/4556/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 804/4556/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі № 804/4556/17 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 (далі відповідач), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський в особі ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_2 до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський в особі ОСОБА_3 включити ОСОБА_2 із сумою 180 000,00 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський в особі ОСОБА_3, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський в особі ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_2 до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський в особі ОСОБА_3 включити ОСОБА_2 із сумою 180 000,00 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції з прийняттям нової про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач не є вкладником у розумінні приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки відповідні кошти були залучені на депозит саме за договором позики, а не банківського вкладу. При цьому протиправної бездіяльності відповідачем в даному випадку допущено не було, оскільки Уповноваженою особою протягом всього часу вчинялись дії по перевірці відповідних правочинів, передбачені законодавством та визначені підзаконними нормативно-правовими актами. Зазначено, що ПАТ «Банк «Михайлівський» було порушено обмеження, накладені постановою № 917 із змінами, внесеними постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ «Івестиційно-розрахунковий центр» договорів відступлення прав вимоги при відсутності права на укладення таких правочинів.

Крім того, до апеляційної скарги долучено рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.01.2017 року № 265 «Про визначення повноважень уповноважених осіб Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський», відповідно до п. 3 якого призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» заступника начальника відділу безпеки департаменту розслідування протиправних діянь ОСОБА_1

З огляду на вказане на підставі ст. 55 КАС України, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво та замінити відповідача по справі Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 уклав з ПАТ Банк Михайлівський договір банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980-027-000003179 від 23.02.2016 року, за умовами якого позивачу було відкрито поточний рахунок № 9403.

27 квітня 2016 року позивачем (сторона-1) із Товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-розрахунковий центр в особі Провідного фахівця із залучення клієнтів ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності № 2-17/12 від 17.12.2015 року (сторона-2), був укладений договір № 980-027-000229506, за умовами якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобовязується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п. 1.1 Договору). Сума коштів за цим договором становить 180 000,00 грн. Строк користування коштами становить не більше 91 день. Кошти передаються з дати укладення цього договору по 27.07.2016 року (день закінчення строку користування коштами). Сторона-2 сплачує стороні-1 проценти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 № 9401. Сторона-2 повертає стороні-1 кошти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 № 9403 в ПАТ Банк Михайлівський (п. 1.2 Договору).

Згідно вказаного договору грошові кошти в розмірі 180 000,00 грн. ПАТ Банк Михайлівський перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційний розрахунковий центр, що підтверджується платіжним дорученням № 6713624 від 27.04.2016 року.

На запит позивача про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський ОСОБА_3 надано відповіді від 24.01.2017 року № 3Г1/8407 та № 3Г1/8422, та від 25.04.2017 року № 3Г1(К)/18543, зі змісту яких вбачається, що в ході проведених заходів Уповноваженою особою встановлено нікчемність транзакції з перерахування 19.05.2016 року грошових коштів-процентів у сумі 2685,40 грн. та суми коштів у розмірі 180 000,00 грн. з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційно-розрахунковий центр на рахунок позивача в ПАТ Банк Михайлівський.

22 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову № 217/БТ Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку, якою установлено факт здійснення Публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський ризикової діяльності, віднесено його до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в діяльності.

27 квітня 2016 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову № 295/БТ Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 р., якою введено певні обмеження діяльності Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський.

18 травня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційний розрахунковий центр та Публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський укладено договір відступлення права вимоги № 1805.

19 травня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційний розрахунковий центр та Публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський укладено договір відступлення права вимоги № 1.

До договорів складені реєстри кредиторів та акти приймання-передачі кредитних справ.

На підставі постанови Правління Національного банку України Про віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних від 23.05.2016 року № 14/БТ, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Банк Михайлівський від 23.05.2016 року № 81261, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Банк Михайлівський провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 строком на 1 місяць з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22.07.2016 року та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22.07.2016 року включно.

В подальшому на підставі постанови Правління Національного банку України Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський від 12.07.2016 року № 124-рш, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк Михайлівський та делегування повноважень ліквідатора банку від 12.07.2016 року №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Михайлівський та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно.

Повідомленням, що розміщено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вкладників ПАБ Банк Михайлівський повідомлено, що з 15 липня 2016 року розпочинається виплати коштів вкладникам зазначеного банку, для отримання яких вкладники можуть звернутися в період з 15.07.2016 року до 26.08.2016 року включно до установ банків-агентів Фонду: ПАТ Альфа Банк, ПАТ ОСОБА_6 Дніпро, ПАТ КРЕДОБАНК, ПАТ ПУМБ, ПАТ КБ Правекс-Банк, АТ Таскомбанк.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський та делеговано всі повноваження ліквідатора банку ОСОБА_3 з 05.09.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійшов висновку, що переказ коштів, здійснений 19.05.2016 року ТОВ Інвестиційно - розрахунковий центр з перерахування коштів на рахунок позивача має ознаки нікчемності.

При цьому на момент віднесення ПАТ Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних, на розрахунковому рахунку позивача знаходилися грошові кошти у розмірі 180 000,00 грн.

Незгода позивача із бездіяльністю відповідача щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та зобовязання включити його до такого переліку вкладників і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ Банк Михайлівський у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку). Крім того, висновок відповідача щодо нікчемності правочину, а саме, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр у сумі 2658,40 грн. на рахунок № 9401 з призначенням платежу Оплата процентів по договору № 980-027-000229506 від 27.04.2016 року та у розмірі 180 000,00 грн. на рахунок № 9403 з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором № 980-027-000229506 від 27.04.2016 року, не обґрунтований належними доказами.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23 лютого 2012 року №4452-VI (надалі Закон України від 23 лютого 2012 року №4452-VI).

Статтею 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI закріплено правовий статус Фонду. Так, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

У відповідності до пункту 17 частини першої статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

В силу частини 1 статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Статтею 37 вказаного Закону України визначено, що Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Згідно частини 1 статті 46 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обовязків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку (частина 5 статті 45 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI).

Частиною 1 статті 26 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI закріплено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч. 2 ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

п. 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

п. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Вказані підстави (п.п.7-9) були зазначені уповноваженою особою в якості обґрунтування повідомлення про нікчемність переказу коштів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зі свого рахунку на рахунок позивача № 9403, відкритому в ПАТ "Банк Михайлівський", здійснив перерахунок коштів у розмірі 180 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-027-000229506 від 27.04.2016».

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціював переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що жодна з підстав, вказаних у ст. 38 Закону № 4452-VI, не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, на підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону № 4452, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договір від 27.04.2016 980-027-000229506 «Суперкапітал» (Новий)» був укладений між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_2 і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах вказаного договору.

При цьому ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому останній не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ОСОБА_2 забезпечуючи рух коштів від ініціатора ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до отримувача переказу, тобто Позивача.

При цьому ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, встановлено не було, а отже операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що початково кошти у розмірі 180000 грн. були залучені на рахунок позивача ним самостійно та відповідних претензій до відповідного правочину у відповідача не виникало.

В той же час, відповідачем не було зазначено, яким чином перекази коштів, ініційовані ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на користь позивача, мають відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. Висновок щодо нікчемності не був обґрунтований жодними доводами чи доказами.

Слід зазначити, що повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" було здійснено 19.05.2016 року, що сторонами не заперечується.

Отже, кошти в сумі 180000,00 грн. на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточних рахунках позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Крім того, слід зазначити, що вкладником, згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частини перша, друга статті 1066 Цивільного кодексу України).

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частини перша, друга статті 1068 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідач фактично визнав нікчемними дві розрахункові банківській операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший. На дату запровадження в Банку тимчасової адміністрації кошти, які позивач передавав в позику ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на умовах Договору позики від 27 квітня 2016 року, вже обліковувалися на його розрахунковому рахунку в Банку, позаяк ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повернуло їх їй разом з нарахованими процентами.

Таким чином, в розумінні статті 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником Банку, а кошти, які надійшли для нього як вкладника за Договором банківського рахунку від 27 квітня 2016 року, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 цього Закону.

Стосовно посилань відповідача на встановлені постановою Правління НБУ від 22.12.2015 року за № 917/БТ обмеження для ПАТ "Банк Михайлівський" (зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом), суд вказує наступне.

Відповідно до п.7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за №346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за № 1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак ПАТ "Банк Михайлівський" не вчинив дій, спрямованих, на думку відповідача, на недопущення збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

Згідно п.7.17 вищевказаного Положення №346 Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, а та обставина, що розрахунково-касове обслуговування клієнта здійснено під час дії згаданої вище постанови регулятора, зважаючи на наведене вище, не є достатньою підставою для визнання нікчемними розрахункових операцій банку.

Крім того, саме по собі отримання ПАТ "Банк Михайлівський" коштів на рахунки згідно укладених позивачем договорів не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними, оскільки це не суперечило чинному законодавству. Станом на дату перерахування коштів на рахунок позивача, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів.

Отже, посилання уповноваженої особи на постанову Правління Національного банку України від 22.12.2015 року за № 917/БТ, є безпідставними.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що 19.11.2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

При цьому, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази повідомлення банком позивача під розпис про непоширення на такі кошти відповідних гарантій.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що кошти, повернуті ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, були вкладом в розумінні вищезазначеного закону.

Таким чином, рахунки позивача мали би бути включеними до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на зміни, які були внесені до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема до ст. 27 Закону, та безпідставно зобовязав відповідача включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і зобовязав відповідача включити позивача до такого переліку.

Згідно із ст. 27 Закону № 4452-VI (із змінами внесеними Законом № 629-VIII від 16.07.2015) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Таким чином, повноваження відповідача полягають у складенні переліку рахунків вкладників, а не у складенні переліку вкладників, як то було визначено Законом № 4452-VI до внесення в нього змін Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції в частині зазначення замість словосполучення «переліку вкладників» - «перелік рахунків вкладників».

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 20 Закону № 4452-VІ кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для передбачених цим законом цілей.

Державною казначейською службою у листі № -08/450-16374 від 29.09.2016 року зазначено, що Фонд гарантування не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року № 1691, що свідчить про відсутність у Фонду гарантування вкладів бюджетних асигнувань.

З огляду на вказане в даному випадку судовий збір у сумі 1280 грн., сплачений позивачем має стягуватись з Державного бюджету України, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 804/4638/17 змінити в частині словосполучення «переліку вкладників» на «перелік рахунків вкладників».

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 804/4638/17 в частині стягнення судового збору скасувати та прийняти нову постанову в цій частині.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 804/4638/17- залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко