Справа № 813/4023/17
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року № 813/4023/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Бугара М.Р.,

за участю представника позивача Самардак М.М.,

відповідача 1 ОСОБА_1 ,

відповідача 2 ОСОБА_2

відповідача 3 Пілецький О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старшого лейтенанта ЗСУ, начальника рятувально-пошукової десантної групи в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ЗСУ, льотчика-штурмана, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Обставини справи.
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, старшого лейтенанта ЗСУ, начальника рятувально-пошукової десантної групи в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ЗСУ, льотчика-штурмана, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 596 від 19.07.2017 р "Про проведення службового розслідування відносно прапорщика ОСОБА_3 ";

- визнати протиправним та безпідставним продовження терміну проведення службового розслідування, а результати службового розслідування нікчемними та анулювати їх;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 19.10.2017 р № 867 "Про результати службового розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_3 в навчальне ПРЗ" в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення та зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 переглянути наказ №867 від 19.10.2017 та привести його у відповідність до вимог чинного законодавства;

- визнати факт приниження особистої гідності, порушення прав і свобод, несправедливого ставлення до ОСОБА_3 з боку ОСОБА_2 ;

- стягнути моральну шкоду у розмірі по 25 000 грн з кожного відповідача.

Заявою від 27.11.2017 позивач уточнила позовні вимоги, просить:

- зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 повторно розглянути у 10-денний термін акт та всі інші матеріали проведення службового розслідування, прийняти рішення за результатами повторного розгляду;

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 , ОСОБА_4 щодо приведення ПРПС в готовність № 1 та повідомлення ОСОБА_3 про необхідність прибуття по даній готовності такими, що виходили за межі їх компетенції, необґрунтованими, з ознаками в їх діях статевої дискримінації.

В обґрунтування позову покликається на те, що 19.07.2017 року відносно ОСОБА_3 проведено службове розслідування по факту запізнення в навчальне ПРЗ при приведенні групи РПДГ в стан готовності №1. Вважає, що наказ про результати службового розслідування підлягає скасуванню, оскільки, по-перше, предметом розслідування були одні факти, а до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 притягнено за інші факти (відсутність на місці несення чергування, виявлення неповаги до свого безпосереднього командира, старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості й поведінки, не виконання законних вимог). По-друге, підставою скасування наказів від 19.07.2017 р, 19.10.2017 року № 596, № 867 про проведення службового розслідування та його результатів, на думку позивача, є незаконність дій ОСОБА_2 щодо правомірності його перебування на території аеродрому в/ч НОМЕР_1 та право давати команду льотчику-штурману повідомляти про збір групи за готовністю №1. По-третє, всупереч п.87 Дисциплінарного Статуту ЗСУ дисциплінарне стягнення було накладено з пропущенням строків його накладення, а саме пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Також продовження термінів розслідування не було підтверджено наказами командира в/ч НОМЕР_1 , який призначив розслідування, а було продовжено особами, які не мали на це повноважень, а отже повноваження особи, яка складала Акт службового розслідування на момент 19.10.2017 р. були припиненні та не чинні. Проведення розслідування було закінчено з порушенням термінів на 1,5 місяців, оскільки розпочалося 19.07.2017 р. та мало бути закінчено 19.08.2017 р, необхідності продовжувати його на 2 місяці не було.

Окрім того, покликається на те, що підставою скасування оскаржуваних наказів від 19.07.2017 р., 19.10.2017 р. № 596, № 867 та визнання дій відповідачів протиправними є те, що в цілому їм передували неприязні стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який, на її думку, діяв з метою її звільнення. Разом з тим, командир в/ч НОМЕР_1 полковник ОСОБА_5 також, не бажаючи встановити істину у даному питанні, висловлюючи у відкритій формі своє упереджене, з вираженими ознаками дискримінації ставленням до неї, не з`ясував дійсних обставин справи, не уточнив причини та умови, що сприяли даній конфліктній ситуації, не встановив ступеня вини кожного із військовослужбовців, а став на сторону ОСОБА_2 .

Відповідачі позов заперечили, подавши письмові заперечення. Пояснили, що накладення дисциплінарного стягнення здійснено законно. Прийняттю рішення про накладення дисциплінарного стягнення (наказ № 867 від 19.10.2017) передувало службове розслідування, в ході якого встановлено причини, умови вчинення проступку та вина ОСОБА_3 , що мали місце з 18 на 19 липня 2017 року. Фактично при проведенні службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 в нормативи зайняття готовності не вклалась, прибувши через 23 хв., тобто із запізненням на 3 хв. Рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 по даному факту не приймалось, оскільки одночасно було встановлено, що ОСОБА_2 оголосив навчальне ПРЗ, не передбачене його посадовими обов`язками. Натомість, при проведенні службового розслідування встановлено факт відсутності позивача на місці несення чергування, що є порушенням наказу командира в/ч пп НОМЕР_2 від 26.12.2017 № 1150 та факт виявлення неповаги до безпосереднього командира старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості, поведінки, невиконання законних вимог старшого лейтенанта, що є порушенням ст. 11, 30, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. Про результати розслідування ОСОБА_3 повідомлена, про що складений письмовий акт бесіди. Звільнення відповідає п. 83, 84 Дисциплінарному статуту ЗСУ.

Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:
З 1995 року ОСОБА_3 - прапорщик фельдшер-рятувальник РПДГ в/ч НОМЕР_1 проходила службу у в/ч НОМЕР_1 (м. Новий Калинів Самбірського району Львівської області). В березні 2017 року нагороджена орденом Княгині Ольги ІІІ ступеня за участь в проведені АТО.

Згідно з п. 4 наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 26.12.2016 року № 1150 «Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування поштово-рятувальних сил та засобів військової частини польова пошта НОМЕР_2 під час виконання польотів в частині» місцезнаходженням (чергування) чергового екіпажу та пошуково-рятувальної і парашутно-десантної групи в період проведення польотів у в/ч польова пошта НОМЕР_2 визначено будинок чергового екіпажу пошуково-рятувального вертольоту.

Згідно з наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 25.04.2017 року № 349 «Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування пошуково-рятувальних сил та засобів, проведення ними авіаційних робіт з пошуку і рятування в районі відповідальності радіусом 250 км від аеродрому Калинів» команду на виліт з практичним підйомом подає, зокрема, оперативний черговий військової частини або керівник польотів, а також у разі перевірки готовності зазначених чергових сил і засобів з практичним підйомом, бути готовим здійснити виліт, зокрема, з готовності № 2 не пізніше ніж 20 хв. після подання команди на виліт.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 139-ПРС від 17.07.2017 року «Про призначення чергових пошуково-рятувальних сил» ОСОБА_3 призначено медичним працівником чергової бойової обслуги в готовності № 3 з 20.59 год. 18.07.2017 року до 06.07 год. 19.07.2017 року.

Відповідно до постановки завдань на польоти від 17.07.2017 року польоти 18.07.2017 року тривали з 18.00 год. до 01.00 год.

18.07.2017р. ОСОБА_3 знаходилася на чергуванні у пошуково-рятувальному забезпеченні з 5.30 год. ранку.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що близько 22.40 год. цього ж дня старший лейтенант ОСОБА_4 безпосередньо в режимі мобільного зв`язку подав команду ОСОБА_3 про переведення ПРЗ в готовність № 1. Після отримання команди ОСОБА_3 виїхала в сторону будинку ПДС та о 22.54 год. прибула до вертольоту, де вже були начальник РПДГ старший лейтенант ОСОБА_2 , член екіпажу старший лейтенант ОСОБА_4 , старший інструктор РПДГ сержант ОСОБА_6

19.07.2017 року начальник РПДГ в/ч НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_2 подав на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 рапорт щодо невчасного прибуття прапорщика ОСОБА_3 в навчальне ПРЗ, яке було приведено з готовності № 2 в № 1.

Наказом від 19.07.2017 року № 596 командир в/ч НОМЕР_1 призначив службове розслідування відносно ОСОБА_3 , а наказом від 18.08.2017 року № 678 продовжив його термін на 30 діб.

З метою встановлення та перевірки факту своєчасності прибуття ОСОБА_3 в начальне ПРЗ проведено службове розслідування, оформлене актом. В ході розслідування відбирались письмові пояснення у ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Відтак, перевірено та підтверджено факт запізнення ОСОБА_3 на 3 хв. та в екіпіровці, яка не відповідає вимогам польотного завдання. Разом з тим, під час розслідування встановлено, що начальник РПДГ, старший лейтенант ОСОБА_2 оголосив навчальне ПРЗ, яке не передбачене його посадовими обов`язками, чим порушив вимоги п. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Водночас, згідно з матеріалами службового розслідування, встановлено інше порушення, вчинене ОСОБА_3 , а саме її відсутність на місці несення чергування, виявлення неповаги до свого безпосереднього командира і старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості й поведінки, невиконання законних вимог ст. лейтенанта ОСОБА_2 . Ці обставини підтвердили у своїх поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

За результатами службового розслідування по факту невчасного прибуття ОСОБА_3 в навчальне ПРЗ, командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 видав наказ від 19.10.2017 року № 867, яким вирішено внаслідок порушення ст. 11, 16 Статуту внутрішньої безпеки ЗСУ ОСОБА_2 нагадати про обов`язки служби. На прапорщика ОСОБА_3 за відсутність на місці несення чергування, виявлення неповаги до свого безпосереднього командира і старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості й поведінки, невиконання законних вимог ст. лейтенанта ОСОБА_2 , що є порушенням ст. 11, 30, 49 Статуту внутрішньої безпеки ЗСУ, п. 4 наказу командира в/ч пп НОМЕР_2 від 26.12.2016 р. № 1150, накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

19.10.2017 року ОСОБА_3 ознайомлено з результатами службового розслідування, про що складено «аркуш бесіди», з результатами якого вона висловила письмову незгоду.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обидві сторони факт запізнення позивача не заперечують та визнають. Натомість, позивач заперечує встановлені відповідачем під час службового розслідування інші факти, які власне і стали підставою для притягнення її до відповідальності, так як предметом розслідування став саме факт несвоєчасного прибуття до навчального ПРЗ, а не інші обставини. Разом з тим, позивач також оспорює правомірність наказу, яким на неї накладено сувору догану, стверджуючи, що таке стягнення накладено з пропущенням встановлених строків.

Таким чином, спір виник щодо правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення та строків його накладення.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Це положення поширюється і на посадових осіб військових частин Міністерства оборони України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV.

Згідно з ст. 30 Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. В свою чергу, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Як встановлено судом з матеріалів справи, згідно з п. 4 наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 26.12.2016 року № 1150 «Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування поштово-рятувальних сил та засобів військової частини польова пошта НОМЕР_2 під час виконання польотів в частині» визначено місцезнаходженням (чергування) чергового екіпажу та пошуково-рятувальної і парашутно-десантної групи в період проведення польотів у в/ч польова пошта НОМЕР_2 будинок чергового екіпажу пошуково-рятувального вертольоту. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 за № 139-ПРС від 17.07.2017 року ОСОБА_3 призначено медичним працівником чергової бойової обслуги в готовності № 3 з 20.59 год. 18.07.2017 року до 06.07 год. 19.07.2017 року.

Під час службового розслідування з`ясовано, що всупереч вимог даного наказу ОСОБА_3 під час чергування 18.07.2017 року знаходилась в будівлі ПДС, а не в будинку чергового екіпажу. Разом з тим, польоти тривали з 18.00 год. 18.07.2017 до 00.40 год. 19.07.2017. Позивач не спростувала, що в цей час знаходилась не у будинку чергового екіпажу, а біля будинку ПДС, що підтверджується поясненнями, наданими під час розслідування та викладеним у позовній заяві.

Таким чином, запізнення ОСОБА_3 на 3 хв. в начальне ПРЗ 18.07.2017 було зумовлене комплексною об`єктивно-суб`єктивною причиною (відсутність у начальника РПДГ повноважень оголошувати навчальне ПРЗ). Разом з тим, факт відсутності на місці несення чергування виник не у зв`язку із винними діями відповідача, а тому і свідчить про невиконання позивачем службових обов`язків.

Одночасно, перевіряючи факт невчасного прибуття позивача, відповідач встановив інше порушення, не пов`язане з запізненням та відсутністю на місці несення чергування, а саме порушення ст. 11 Статуту, яка встановлює загальні обов`язки військовослужбовців, одним з яких є виявлення поваги до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 , вказані обставини заперечував та пояснював, що її поведінка була обумовлена неналежним виконання посадових обов`язків саме ОСОБА_2 .

Для спростування доводів позивача, відповідач надав суду для огляду матеріали відеозапису того дня, відзняті на відео ОСОБА_2 , які суд долучив до матеріалів справи.

Перевіряючи правомірність дій відповідача, суд оцінює цей доказ в сукупності з іншими доказами. Так, з письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 з агресією та непристойною лайкою відповідала на запитання начальника групи РПДГ старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а після того як останній почав проводити відеозйомку для фіксації її поведінки, ОСОБА_3 застосувала фізичну силу до ОСОБА_2

ОСОБА_6 у свої письмових поясненнях зазначив, що під час розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який запитав підлеглу щодо причин запізнення, остання вимоги начальника проігнорувала, відмовилась щось пояснювати, сіла на велосипед і почала їхати в іншу сторону. Спілкування ОСОБА_2 продовжив з включеною відеокамерою, як наслідок, ОСОБА_3 вимагала її виключити, почала висловлюватись нецензурною лайкою.

Оцінюючи доводи обох сторін, суд вважає, що мали місце достатні підстави, які свідчать про виявлення неповаги до свого безпосереднього командира і старшого за військовим званням, недодержання правил ввічливості й поведінки, невиконання законних вимог ст. лейтенанта ОСОБА_2 , за що передбачена дисциплінарна відповідальність.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999, N 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до п.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

З наведених вище норм слідує, що метою службового розслідування є уточнення обставин, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеня вини, а не виявлення правопорушення. Відтак, порушення повинно передувати службовому розслідуванню.

Як встановлено судом, службове розслідування призначене з метою перевірки факту невчасного прибуття ОСОБА_3 в начальне ПРЗ, однак під час розслідування встановлено інші порушення. Суд бере до уваги, що таке безпосередньо було обумовлено та пов`язане з подією запізнення. Обставини цих інших порушень з боку ОСОБА_3 перевірені відповідачем. Окрім того, встановлене охоплюється однією подією одного і того ж дня чергування позивача. Таким чином, службове розслідування проводилося з метою, яка відповідає нормативним актам.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, що полягали у накладенні дисциплінарного стягнення саме 19.10.2017 року щодо порушення, яке відбулось 18.07.2017 року, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до 62 цього ж Статуту на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до ст. 85 Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до ст. 86 Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 87 Статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Аналіз наведених норм свідчить, що службове розслідування може бути продовжено не більш як на один місяць, відповідно в такому разі дисциплінарне стягнення має бути накладене протягом місяця від дня його закінчення. Проте, якщо службове розслідування не проводилось, то стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Як встановлено судом та визнається представниками відповідачів, про порушення ОСОБА_2 стало відомо 18.07.2017 року. Відповідний рапорт про призначення службового розслідування він подав командиру військової частини 19.07.2017 року.

Службове розслідування по факту несвоєчасного прибуття до місця чергування призначено 19.07.2017 року наказом № 596 та наказом 18.08.2017 року № 678 продовжено на 30 діб, тобто до 19.09.2017 року.

Однак службове розслідування закінчено лише 19.10.2017 року (через три місяці), (про що свідчить дата на акті службового розслідування), що перевищує максимальний строк визначений ст. 85 Статуту.

Судом встановлено, що за порушення - запізнення, з приводу якого призначалося службове розслідування, службовим розслідуванням не встановлено підстав для притягнення позивача до відповідальності. Однак у випадку підтвердження таких, накладення стягнення могло бути реалізовано відповідачем протягом місяця з дня закінчення розслідування, тобто до 19.10.2017 р. (з дня коли розслідування згідно з законом мало бути закінчено 19.09.2017 р.).

Оскільки судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали виявлені під час розслідування інші порушення, зазначені у письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на імя командира в/ч НОМЕР_1 (датовані липень-серпень 2017 р.), ніж ті, з приводу яких призначалося розслідування, то стягнення за такі інші порушення могло бути накладене відповідно до ст. 87 Статуту не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення. Вимог ст. 87 Статуту відповідачем не дотримано.

За таких обставин суд вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2017 р. № 867 "Про результати службового розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_3 в навчальне ПРЗ" в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення - сувора догана, є протиправним з підстав пропуску строку накладення стягнення, відтак підлягає скасуванню.

В задоволенні інших вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 596 від 19.07.2017 "Про проведення службового розслідування відносно прапорщика ОСОБА_3 ", визнання протиправним та безпідставним продовження терміну проведення службового, а результатів службового розслідування нікчемними та анулювати їх, зобов`язання командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 переглянути наказ №867 від 19.10.2017 р.та привести його у відповідність до вимог чинного законодавства, про визнання факт приниження особистої гідності, порушення прав і свобод, несправедливого ставлення до ОСОБА_3 з боку ОСОБА_2 , слід відмовити повністю, оскільки протиправність таких не встановлено під час розгляду справи, такі не мають самостійного характеру, а оцінюються в сукупності з наказом, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення. Визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності є належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то в задоволенні таких слід також відмовити. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Проте позивачем не обґрунтовано, в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями відповідачів. Будь-яких доказів, що підтверджують притягнення посадових осіб до відповідальності за невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків, що могло завдати майнової шкоди, позивачеві також не надано. Також, розмір відшкодування має бути адекватним моральній шкоді, якщо підтверджено факт її нанесення, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Судові витрати у справі сторонами не сплачувалися, а тому такі з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11, 17-19, 94, 160-163 КАС України,
постановив:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №867 від 19.07.2017 року "Про результати службового розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_3 в ПРЗ" в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення - сувора догана.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю.

4. Судові витрати з сторін не стягуються.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Коморний О.І.