Справа № 439/723/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10953/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Бродівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Бродівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року Бродівським районним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Бродівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про зобовязання відповідача провести перерахунок розміру пенсії позивача, включаючи всі виплати згідно довідки у суму середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії: матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду за безперервну працю, суму індексації заробітної плати, надбавку за інтенсивність і премії, які позивач отримувала до виходу на пенсію і з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, перерахунок призначити з дня призначення пенсії, тобто з 13 січня 2010 року, перерахунок провести відповідно до ч.1 та ч.5 ст.37 Закону України «Про державну службу» у редакції чинній на час призначення пенсії, тобто у розмірі 90% (за наявності 22 років 6 місяців роботи в органах місцевого самоврядування) середньомісячної заробітної плати за останні 60 календарних місяців роботи підряд.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відмова органу Пенсійного фонду України у врахуванні таких складових для призначення пенсії є неправомірною та порушує норми чинного законодавства.

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 13.01.2010 р. по 08.12.2016 р. включно залишено без розгляду. Зобов'язано Бродівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначену їй відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» N 3723-XII від 16 грудня 1993 року у розмірі 90 відсотків від її заробітної плати, із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, суми індексації заробітної плати, грошової винагороди за безперервну працю, за інтенсивність і премії), на які нараховано та утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 червня 2017 року. Постановлено стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Бродівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що законодавством було чітко визначено складові заробітної плати державного службовця, тому обчислення пенсії позивачу як державного службовця, проводилося управлінням відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 та на підставі довідки від 13.01.2010 № 22 та від 13.01.2010 № 23.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що з 13.01.2010 року позивачу була призначена пенсія згідно ст.37 Законом України «Про державну службу». Пенсія позивача (на час призначення пенсійної виплати) була обчислена із заробітку, визначеного на підставі довідок про складові заробітної плати від 13.01.2010 р. № 22 та від 13.01.2000 р. № 23, які були видані за формою, встановленою постановою КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій, які призначаються на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про державну службу» (№ 3723-Х11).

18.05.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії державного службовця на підставі поданої нею довідки про складові заробітної плати за № 617 від 16.05.2017 року, затвердженої Постановою правління ПФУ від 14.02.2011 р. № 5-1 (а.с.7-9), якою передбачено надання інформації про розмір «інших виплат», і які враховуються при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та з яких сплачено страхові внески.

Рішенням № 939/03-31 Бродівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 26.05.2017 року позивачеві у перерахунку пенсії відмовлено (а.с.10).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України від 19.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (в редакції чинній, на час призначення пенсії позивача) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» державним службовцям можуть встановлюватись надбавки за високі досягнення в праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Тобто суми індексації є складовою заробітної плати і входять до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода за безперервну працю, індексація заробітної плати, надбавки за інтенсивність та премії входили до системи оплати праці державного службовця.

В порушення вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем до заробітку для обчислення пенсії не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації, інші виплати на який нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються - суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Закон України «Про оплату праці» та Закон України «Про державну службу» є загальними по відношенні до даних правовідносин, в той час як перевагу мають спеціальні норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім цього, Верховний суд України висловив свою правову позицію щодо спірних відносин, яку виклав в постанові від 03 червня 2014 року по справі № 21-І34а14, а саме: отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких було фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань), з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги вищевказаної норми та помилково постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Враховуючи те, що відповідачем у справі є Бродівське обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області, судовий збір у розмірі 640,00 грн. належить стягнути з Бродівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на користь ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому для забезпечення захисту прав позивача, четвертий абзац резолютивної частини даної постанови слід змінити.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бродівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити частково.

Змінити постанову Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року в справі № 439/723/17, виклавши четвертий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Стягнути з Бродівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В решті постанову Бродівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року в справі № 439/723/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 08 грудня 2017 року.