Справа № 127/19267/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 127/19267/17

06 грудня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю: секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кундеуса Станіслава Ігоровича

представника відповідача: Лірника Івана Івановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Сторчака В.Ю. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту комунального господарства та благоустрою Вінницької міської ради про визнання протиправними і скасування рішень суб'єктів владних повноважень та зобов'язання відповідачів прийняти рішення і вчинити певні дії по усуненню порушень прав і свобод людини і громадянина та інтересів позивача,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького апеляційного адміністративного суду знаходиться вказана справа.

Під час судового засідання представником позивача подано заяву про відвід головуючого судді Сторчака В.Ю., яке мотивоване тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді справи, а саме: представник позивача зазначає, що головуючий суддя заінтересований в результатах вирішення справи виключно на користь відповідачів, оскільки ним не розглянуто у встановлені законом строки клопотання про забезпечення позову. У зв'язку з чим, заявник посилаючись на положення п.4 ч. 1 ст. 27 КАС України вказав, що головуючий суддя Сторчак В.Ю. не може брати участь у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву та просив її задовольнити, в свою чергу представники відповідача проти заявленого відводу заперечили.

Представники відповідача зазначили, що заява про відвід складу суду є необґрунтованою та надуманою і задоволенню не підлягає.

Заслухавши позицію представника позивача та представників відповідачів, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Підстави для відводу визначені частиною 1 статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема відповідно до її п.4, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При цьому, частиною третьою статті 30 КАС України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований.

Крім того, статтею 6 КАС України кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов'язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб'єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об'єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Разом з тим, усі доводи представника позивача, є суб'єктивними, посилання апелянта на нібито упередженість вказаного судді ґрунтується виключно на його суб'єктивних припущеннях та будь-якими доказами не підтверджуються.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об'єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра--це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Так, викладені в заяві та оголошені в судовому засіданні судження представника позивача не є підставою для відводу головуючого судді, оскільки не підпадають під норми ст.27 КАС України та не свідчать про упередженість і необ'єктивність останнього, оскільки ґрунтується виключно на суб'єктивних припущеннях та будь-якими доказами не підтверджується.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що відвід заявлений з безпідставних міркувань та є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає .

Керуючись ст.ст. 27, 31, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 щодо відводу головуючого судді Сторчака В.Ю. відмовити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.