Справа № 164/2068/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11506/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 164/2068/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення АР № 683899 від 23.08.2017 року.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 23 серпня 2017 року прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 683899 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладенно адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки правила дорожнього руху, на його думку, не порушував.

За таких обставин позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 683899 від 23.08.2017 року.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року позов задоволено.

Постанову серії АР № 683899 від 23 серпня 2017 року інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції НП України ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 166, Маневицького району Волинсько області та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень штрафу скасовано.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Маневицького районного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач, після зупинки транспортного засобу не надав для перевірки страховий поліс ( сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи те, що розгляд адміністративної справи тривав близько 30 хвилин, то в позивача було достатньо часу знайти поліс та предявити до перевірки. Крім цього, позивач керуючи автомобілем „Хюндай Елантра", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", а саме: здійснив проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 „стоп-лінія". Даний факт порушення Правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом. Під час зясування обставин справи даного правопорушення не заперечував.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія судців дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що 23.08.2017 року відносно позивача було винесено постанову серії АР № 683899 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 425 гривень штрафу.

З вищезазначеної постанови вбачається, що 23.08.2017 року, о 18 год. 20 хвилин, на 382 км автомобільної дороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), ОСОБА_2, керуючи автомобілем „Хюндай Елантра", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", а саме: здійснив проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 „стоп-лінія", своєчасно не пройшов обовязковий технічний контроль та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги розділу 33, 34, п. 31.3 „б", п. 2.1 „г" ПДР.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що порушення викладені в постанові серії АР № 683899 від 23.08.2017 року, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому дії інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП НП України ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_2 та накладення на нього за вчинення вказаних правопорушень адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправними. З цих підстав постанова серії АР № 683899 від 23.08.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 425 гривень штрафу підлягає скасуванню.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з пп. б п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012 року затверджено Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, яким передбачено періодичність проходження обовязкового технічного контролю:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до п. 31. 3. б) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль „Хюндай Елантра", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2014 зареєстрований за державним підприємством «Маневицьке лісове господарство» та з огляду на положення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» належить до транспортних засобів, які підлягають обов'язковому технічному контролю.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Отже, даний автомобіль підлягав обовязковому технічному контролю.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із правилами знаку 2.2 Правил дорожнього руху України "Проїзд без зупинки заборонено" забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 «Стоп-лінія», а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Апеляційним судом встановлено те, що ОСОБА_2 порушив правила проїзду перехресть та не зупинився перед знаком 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" і розміткою 1.12 «Стоп-лінія», чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Вказані обставини позивач не заперечував під час зясування обставин справи пр. складанні протоколу про адміністративні правопорушення. Додатково зазначив, що правомірно, на його думку, зїхав на обочину, бо розмовляв по мобільному телефону і мав намір зупинитися.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п.2. 1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 порушив обовязок особи, яка керує транспортним засобом мати при собі страховий поліс (сертифікат), а тому допустив порушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, що передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

На виконання приписів вищекзаних норм прийнято Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

Розділом ІІІ Інструкції передбачено те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Апеляційний суд, приходить до переконання в тому, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, вина ОСОБА_2 в порушенні правил Дорожнього руху України доведена матеріалами справи, зокрема відеозаписом та знімками перехрестя « Луцьк Маневичі Любешів - КПП Дольськ» (Р- 22) та « Київ - Ковель - Ягодин» (М 07), а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Маневицького районного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 164/2068/17 скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуюча суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 08.12.2017 року.