Справа № 804/5966/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 р. Справа № 804/5966/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-КРИВБАС»
до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській
про визнання протиправним та скасування рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА-КРИВБАС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення № НОМЕР_1 від 08.06.2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області винесено рішення № НОМЕР_1 від 08.06.2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (перерахування) єдиного внеску на загальну суму 158100,46 грн., а саме: штраф у розмірі 9 900,13 грн. за період з 22.07.2017 року до 26.02.2016 року, штраф у розмірі 57 494,64 грн. за період з 21.01.2015 року до 01.06.2017 року та пеня у розмірі 90 705,69 грн., позивач вважає дане рішення протиправним та прийнятим в супереч вимогам чинного законодавства.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.
Відповідач, у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому посилаючись на письмові заперечення, відповідно до яких зазначено, що оскаржуване рішення прийнято обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень контролюючого органу.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Нива-Кривбас знаходиться на податковому обліку у Криворізькій південній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
ТОВ Нива-Кривбас є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та подає відповідну звітність до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Надаючи правову оцінку спіним правовідносинам суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.
Частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування встановлено, що платник єдиного внеску серед іншого зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За визначенням пункту 6 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частина друга статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування передбачає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі Інструкція №449).
Згідно з п.1 розділу VII Інструкції №449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Положеннями підп.2 п.2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України №2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.
У звязку з чим, 19.08.2014 року податковим органом було нараховано штрафну санкцію в сумі 1428,51 грн., яка за рахунок переплати становила 714,93 грн. та яка була повністю погашена 20.08.2014 року.
Судом встановлено, що вищевказана заборгованість була погашена лише 26.02.2016 року, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/4521/15, на виконання виконавчого листа, згідно меморіального ордеру №G0224TIPJ7 від 24.02.2016 року.
Отже, вищевказане є підтвердженням пропуску строку заборгованості зі сплати єдиного внеску за серпень-листопад 2014 року.
Таким чином, нарахування штрафних санкцій за період з 22.07.2014 року по 26.02.2016 року суд вважає правомірним лише в сумі 8471,54 грн., оскільки штрафна санкція за звітний період 21.07.2014 року була погашена, у звязку з наявністю у позивача на момент її виникнення переплати.
Другим періодом для нарахування штрафних санкцій, період з 21.01.2015 року до 01.06.2017 року, оскільки 21.01.2015 рік це перший звітний місяць після збільшення розміру штрафних санкцій з 10% (ставка, яка діяла до 01.01.2015 року) до 20% (ставка, яка діє з 01.01.2015 року).
Судом встановлено, що за період з 21.01.2015 року до 01.06.2017 року позивач сплатив заборгованість зі сплати єдиного внеску, проте із порушенням строків про що свідчить інформація відповідно до інтегрованої картки платника податків та платіжних доручень долучених до матеріалів справи.
Суд звертає увагу на те, що протягом вказаного періоду, позивач на час граничних строків сплати єдиного внеску мав недоїмку, а платежі які частково сплачувались, зараховувались на погашення минулої заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення.
Крім того, судом встановлено, що хоча поступово недоїмка з єдиного внеску, за вказаний період, позивачем погашалась, штрафні санкції за несвоєчасну сплату не виносились.
Таким чином, суд вважає, правомірним застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21.01.2015 року по 01.06.2017 року.
Згідно з п.5 розділу VII Інструкції №449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Таким чином, оскільки, відповідачем було порушено терміни сплати єдиного внеску, то позивачем правомірно нарахована пеня, за періоди з 22.07.2014 року по 26.02.2016 року та з 21.01.2015 року по 01.06.2017 року, в загальному розмірі 90 705,69 грн.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Проте, всупереч вимог зазначеної норми, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області у оскаржуваному рішенні, повторно застосовано штрафні санкції за червень 2014 року.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправним у частині нарахування позивачеві штрафу в розмірі 1428,50 грн.
З метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №004811302 від 08.06.2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску в частині нарахування позивачеві штрафних санкцій в розмірі 1428,50 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158-163Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА-КРИВБАС» задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №004811302 від 08.06.2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «НИВА-КРИВБАС» штрафних санкцій в розмірі 1428,50 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2