Справа № 159/3968/17
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3968/17
Провадження № 2-а/159/242/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді Восковська О.А., розглянувши в приміщенні Ковельського міськрайонного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 18.10.17 року звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №198502 від 11.10.17 року про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП та накладення адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з оскаржуваної постанови слідує, що суть правопорушення полягає у тому, що він 11.10.17 року о 23 год. 50 хв. у м.Полтава по вул.К.Шосе, 54 керував автомобілем НОМЕР_1 та перевозив вантаж сільськогосподарської техніки (трактор), висота якого складає більше 4,2 метрів, без відповідних дозвільних документів. Дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови позивач вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесена без дотримання процесуального та матеріального права, без доказів вчинення ним вказаного вище правопорушення. Зазначає, що оскаржувана постанова суперечить ст. ст. 251, 252 КУпАП. Позивач вказує, що дійсно 11.10.17 року о 23.50 годині він керував вказаним вище автомобілем у м.Полтава по вул.К.Шосе, 54 та перевозив негабаритний вантаж, але при цьому висота останнього складала менше 4,2 м, що стверджується заявкою на перевезення від замовника. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30, ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" позивач зазначає, що рухався згідно з дозволом та жодних ПДР України не порушував, габарити вантажу, що перевозився ним, перевищували габаритні обмеження менше ніж на 7 %, а тому він мав уніфіковану митну квитанцію МД 1 серії 20501Л №0137937 від 09.10.17 року, що підтверджує внесення плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів. Просить позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову як незаконну.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення судової повістки відповідачу ще 24.11.2017 року. Подана відповідачем 01.12.2017 року на електронну пошту суду заява про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає, оскільки поважних причин неявки в судове засідання останнім не наведено.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Судом установлено, що інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_2 11.10.2017 року винесено постанову серії БР №198502 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що він 11.10.17 року о 23.50 год. у м.Полтава по вул.К.Шосе, 54 керував автомобілем НОМЕР_1 та перевозив вантаж сільськогосподарської техніки (трактор), висота якого складає більше 4,2 метрів, без відповідних дозвільних документів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні.

Стаття 132-1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до копії погодження проїзду №7.2 нг/9177 від 09.10.17 року, ТОВ «Негабарит Сервіс», водієм у якому працює позивач, було узгоджено з Держагенством автодоріг України «Укравтодор» проїзд автомобіля під керуванням позивача в період з 09.10.17 року по 23.10.17 року., у т. ч. по автодорозі, де позивача зупинив відповідач.

Крім того, відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 20501Л №0137937 від 09.10.17 р., ТОВ «Негабарит Сервіс» було внесено плату за проїзд вказаного вище автомобіля з перевищенням габаритних обмежень, які становлять менше 7% під керуванням позивача, - і така квитанція, з відбитком особистої номерної печатки та підписом посадової особи митного органу, відповідно до ст.1 ЗУ «Про судовий збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» та п.18 Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, - і є підтвердженням сплати за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Із позовної заяви убачається, що на момент складання відносно позивача оскаржуваної постанови від 11.10.2017 року останній мав при собі вищевказані документи, які надавали йому право здійснювати рух по визначеному маршруту транспортним засобом з перевищенням габаритних параметрів, які становили менше семи відсотків, і такі документи позивач надавав інспектору на підтвердження правомірності своїх дій, - однак, такі документи не були враховані відповідачем під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та не обгрунтовано в постанові підстави неприйняття таких доказів.

У судове засідання відповідач також не надав суду належних доказів та не довів факту вчинення позивачем зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи наведене, суд вважає надані позивачем докази є належними та допустимими та приходить до висновку, що для захисту позивача від необгрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності оскаржувану постанову слід скасувати.

Згідно вимог ч.2 ст.171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Однак, згідно рішення Конституційного суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року в справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 171-2 КАС України.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що дана постанова підлягає оскарженню в загальному порядку, передбаченому нормами КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71, 86, 128 ч.6, 160-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 132-1, 245, 287 КУпАП, ЗУ "Про автомобільний транспорт", суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Постанову серії БР №198502 у справі про адміністративне правопорушення, винесену 11.10.17 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.132 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з наступного дня після отримання її копії.

ГоловуючаОСОБА_3