Справа № 264/296/17
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/296/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Мирошниченка Ю.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. маріуполі Департаменту патрульної поліції в Донецькій області з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказав, що постановою інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Маріуполі ДПП Ханакової Л.С. від 11.01.2017 року №АР 335151 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Згідно постанови інспектора від 11.01.2017 року, ОСОБА_1 о 21.20 год. 11.01.2017 року по вул. Макара Мазая, 6 в м. Маріуполі керував автомобілем «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_1, при наявності технічних несправностей зовнішніх світлових приладів, а саме не горіла лампа лівої фари, чим порушив п.п. 31.4.3.в Правил дорожнього руху України, що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказував що із постановою не згоден, вважає її неправомірною та такою, що не відповідає обставинам справи та нормам адміністративного права. Зазначив, що у день винесення постанови 11.01.2017 року він вранці на автомобілі «Фольксваген Транспортер» виїхав до м. Краматорськ у відрядження, про що має відповідне документальне підтвердження, перед поїздкою 11.01.2017 року пройшов технічний огляд автомобіля на СТО, за результатами якого будь-яких технічних несправностей, в тому числі і зовнішніх світлових приладів, виявлено не було. В м. Маріуполі повертаючись з відрядження він був зупинений працівниками патрульної служби, які без врахувань його доводів, звинуватили його у керуванні транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів. Після зупинки його транспортного засобу позивач побачив, що у нього не працює одна лампа зліва, як з'ясувалося пізніше, вона просто перегоріла під час поїздки, проте про цей факт він дізнався на місці зупинки, наступного дня вказана несправність була усунута. Ліва фара транспортного засобу відсвітлювалась лампою габаритного вогню, а отже не була повністю потушена у темний час доби. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заперечення та відеозапис. Просив відмовити у задоволенні позову, вказував, що несправність лівої фари в режимі ближнього світла позивач не оспорює, під час зупинки транспортного засобу була темна пора доби, водій міг виявити факт того, що ліва фара не працювала та зобов'язаний був це зробити відповідно до п. 2.3.б ПДР України, тому позивач усвідомлював протиправний характер свого діяння, передбачав його шкідливі наслідки та свідомо допускав їх настання тобто вчинив правопорушення умисно, що останній підтверджує на відео, доданому в якості фактичного доказу по справі.

03.11.2017 року позивач надав суду відгук на заперечення в якому зазначив, що був зупинений патрульним екіпажем поліції, який рухався позаду його автомобілю з увімкненими проблисковими маячками і подавав звукові сигнали. Він зупинився і патрульний автомобіль зупинився за його транспортним засобом, таким чином, позивачу не зрозуміло, як інспектор побачив несправність лампи лівої передньої фари, рухаючись позаду. Незрозумілою в такому випадку є і причина зупинки. Вказане підтверджується і відеозаписом, наданим відповідачем. На відеозапису відсутні висловлювання з боку позивача про визнання ним факту скоєння правопорушення. Щодо процедури винесення постанови вказував, що відповідач зазначає, що розглядаючи справу, інспектор діяла в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом, проте права йому, передбачені ст. 268 КУпАП, роз'яснені не були, право на отримання правової допомоги також роз'яснено не було. Вказане підтверджується і відеозаписом, з якого вбачається, що інспектор після винесення постанови роз'яснює права і обов'язки, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо необхідності сплати штрафу у 10-денний строк. Інспектор не надала йому доказів вчинення правопорушення, як і підтверджень правомірності свого рішення. На відеозапису відсутній факт вчинення адміністративного правопорушення а зафіксовані лише події, які відбулись після зупинки транспортного засобу. Зазначав, що незважаючи на те, що позивач був зупинений у темну пору доби, після 21 години, і за твердженнями відповідача міг і зобов'язаний був виявити несправність, фактично позивач цього зробити не міг, оскільки погодні умови були такими, що навколо лежав сніг, і на дорозі, і на узбіччях, тому на вулиці було дуже добре видно. До того ж, були увімкнені і ліхтарі з обох боків вулиці. Вказував, що не помітив по освітленню, що з лівою фарою щось негаразд. Доказів руху з несправними освітлювальними приладами позивачу надано не було. Позивач не заперечує лише той факт, що лампа не горіла в той момент, коли його автомобіль був зупинений і знаходився у статичному стані.

Оскільки від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 335151 від 11.01.2017 року постановленого інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Маріуполі вбачається, що ОСОБА_1 11.01.2017 року о 21 год. 20 хв. керував автомобілем «Фольксваген Транспортер» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Макара Мазая, 6 в м. Маріуполі за наявності технічних несправностей, а саме зовнішні світлові прилади не горить лампа лівої фари, чим порушив п. 31.4.3в ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Вказана постанова не відповідає вимогам закону та винесена з його порушенням, тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом

порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував. Між тим, не враховуючи його доводи, інспектором патрульної поліції винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, якою позивача піддано штрафу в розмірі 340 грн.

Незабезпечення відповідачем виконання вимог ст. 254 та 268 КУпАП призвело до того, що він не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги і ст. 280 КУпАП щодо з'ясування обставин, які є обов'язковими для прийняття рішення.

Ці порушення з боку відповідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення. Пояснення свідків, які б підтвердили факт порушення ПДР відсутні; наданий відповідачем відеозапис не спростовує доводів позивача та містить лише події, які відбувались вже після зупинки транспортного засобу, а саме перевірка документів і огляд автомобіля, а на другому зафіксовано як інспектор підійшла до позивача з заповненою вже постановою, уточнила його анкетні дані і вручила копію постанови.

Відповідачем жодних тверджень позивача належними засобами доказування не спростовано.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серії АР №335151 від 11.01.2017 року, винесену інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Маріуполі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України визнати незаконною та скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко