Справа № 2270/4967/11
Суддя: Голота Л. О.
Дата ухвалення: 2011-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2270/4967/11
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Голоти Л. О.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М., Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Міністерства фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової допомоги при звільненні з військової служби , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України , Державного казначейства України, Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України щодо зміни бюджету військового місцевого суду Хмельницького гарнізону у зв'язку з необхідністю додаткового фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; зобов'язання Міністерство фінансів України і Державну судову адміністрацію України у порядку, встановленому законом, здійснити додаткове фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та стягнення на свою користь з Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України через Державне казначейство України не отриману одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в сумі 92792 грн. 48 коп.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.04.2011 року позов задоволено частково, а саме: зобов'язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Хмельницького окружного адміністративного суду, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: зобов'язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу при звільненні з військової служби встановлених відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в сумі 92 792 грн. 48 коп.

Водночас, Міністерство оборони України, також не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції від 28.04.2011 року, подав апеляційну скаргу щодо скасування постанови Хмельницького окружного адміністративного суду та постановлення нової про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В обґрунтування доводів поданої скарги відповідач зазначив, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги позивачу до компетенції Міністерства оборони України не належить і відповідно до ч. 2 ст. 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", Положення про призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 24.07.2009 року № 81, належить до повноважень Державної судової адміністрації України.

Окрім того, відповідач зазначає, що визнання бездіяльності Міністерства оборони України протиправною та зобов'язання останнього здійснити виплату позивачу грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, можливо лише після визнання абзацу 5 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" неконституційним, а постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу" та Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, такими, що суперечать актам вищої юридичної сили.

Також, відповідач посилається на факт відсутності звернення від позивача безпосередньо до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунунення виявлених недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.08.2011 року апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, ОСОБА_2 та Міністерство оборони України, в поданих до суду апеляційних скаргах, просили апеляційну інстанцію розглянути дану справу за їх відсутності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення у справі в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи із наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2, з 12.06.2003 року працював суддею військового місцевого суду Хмельницького гарнізону.

У зв'язку із ліквідацією системи військових судів України позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом г частини сьомої (у зв'язку із проведенням організаційних заходів) ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" наказом Міністра оборони України від 25 жовтня 2010 року № 1142 ( п.13).

Наказом голови військового місцевого суду Хмельницького гарнізону від 15.11.2010 року № 64-к ОСОБА_2 було виключено із списків військовослужбовців військового місцевого суду Хмельницького гарнізону, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Чернівецького МВК.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи підстави звільнення позивача з військової служби, зокрема проведення організаційних заходів (реорганізація судової системи), застосуванню підлягають положення ч. 2 абзацу 4 статті 15 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка встановлює, що виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Що ж стосується вимог позивача в частині визнання бездіяльності Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України в частині незабезпечення та нездійснення додаткового фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд першої інстанції, встановивши, що здійснення даної виплати повинно проводитись Міністерством оборони України та враховуючи факт ненадання позивачем достатніх доказів, вважає вказані вимоги безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

До таких висновків суд першої інстанції прийшов в результаті встановлення наступних обставин справи.

30.07.2010 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення вказаного Закону військові суди ліквідуються з 15 вересня 2010 року. Після набрання чинності цим Законом військові суди гарнізонів, апеляційні військові суди регіонів, апеляційний суд Військово-Морських Сил розглядають лише ті справи, провадження в яких було відкрито. Розгляд таких справ здійснюється в терміни, визначені відповідним процесуальним кодексом, але не пізніше 15 вересня 2010 року.

Судді військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, апеляційного суду Військово-Морських Сил переводяться за їх згодою до місцевих або апеляційних судів, крім спеціалізованих, на підставі заяви про переведення за рішенням органу, який їх обрав чи призначив, зі звільненням їх з військової служби. Такі судді за їх згодою також можуть бути звільнені в установленому порядку з посади судді і направлені для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України, інших військових формувань.

Суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, апеляційного суду Військово-Морських Сил, Військової судової колегії Верховного Суду України: які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; які звільнені з посади судді і направлені для дальшого проходження військової служби до Збройних Сил України, інших військових формувань, виплачується вихідна допомога при виході судді у відставку в порядку і розмірі, встановлених цим Законом; які звільнені з військової служби при одночасному виході у відставку з посади судді, на їх вибір виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", чи вихідна допомога при виході судді у відставку в порядку і розмірі, встановлених цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоровя чи у звязку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідна позиція викладена також в листі Державної судової адміністрації України № 17-8558/10 від 17.12.2010р., адресованому головам ліквідаційних комісій військових судів, згідно якого окрім вищевикладеного зазначено також, що відповідно до Закону України "Про судоустрій України" № 3018-III від 07.02.2002р., який передбачав утворення в системі судів загальної юрисдикції військових судів і здійснення ними правосуддя у Збройних силах України та інших військових формуваннях, судді військових судів перебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України.

Окрім того, пунктом 38.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача при звільненні з військової служби та залишенні на посаді судді, згідно пункту 4 розділу XIII Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI, права на виплату грошової допомоги при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Що ж стосується оцінки судом першої інстанції безпідставності решти вимог позивача, зокрема, щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України щодо зміни бюджету військового місцевого суду Хмельницького гарнізону у зв'язку з необхідністю додаткового фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; зобов'язання Міністерства фінансів України і Державної судової адміністрації України у порядку, встановленому законом, здійснити додаткове фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; стягнення з Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України через Державне казначейство України не отриманої одноразової грошової допомоги в сумі 92792,48 грн., то судова колегія звертає увагу на наступне.

В ході винесення оскаржуваної постанови суд першої інстанції, зобов'язавши Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", неправомірно залишив без задоволення вищевикладені вимоги позивача з огляду на положення ч. 2 ст. 72 КАС України, де визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на положення ст. 42 Бюджетного кодексу України, де чітко визначена організація виконання державного бюджету. Зокрема, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. Міністерство фінансів України здійснює загальну організацію та управління виконанням Державного бюджету України, координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

В силу ч. 7 ст. 48 Бюджетного кодексу України порядок здійснення реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів визначається Державним казначейством України за погодженням з Міністерством фінансів України.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано зобов'язав Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", залишивши без задоволення вимоги позивача в частині, що стосуються Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України та Державного казначейства України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 198, статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не у повній мірі надав належну оцінку вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального права та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України та Міністерства фінансів України про визнання протиправної бездіяльності та стягнення грошової допомоги при звільненні з військової служби, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України та Міністерства оборони України стосовно зміни бюджету військового місцевого суду Хмельницького гарнізону у зв'язку з необхідністю додаткового фінансування на виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зобов'язати Міністерство фінансів України і Міністерство оборони України у порядку, встановленому законом, здійснити додаткове фінансування на виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Стягнути з Міністерства оборони України через Державне казначейство України на користь ОСОБА_2 суму не отриманої одноразової грошової допомоги в розмірі 92792,48 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст 212 КАС України.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

секретар