Справа № 638/15244/17
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Пр.. № 2-а/638/774/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Наумова С.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії,

встановив:

11 жовтня 2017 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-5о/419 від 30.08.2017 року.

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90% з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 30 серпня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 30 133 грн. 33 коп., на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-50/419 від 30 серпня 2017 року.

Свої вимоги ОСОБА_1, обґрунтовує тим, що Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 22 вересня 2016 року № 1600-У111 у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2,3 та 9 ч.5 ст.126 ОСОБА_3 України її було звільнено з посади судді Московського районного суду м.Харкова, а наказом в.о.голови Московського раонного суду м.Харкова № 02-03/113 від 30.09.2016 року, 21.10.2016 року відраховано зі штату Московського районного суду м.Харкова у звязку зі звільненням у відставку.

З 26 жовтня 2016 року вона перебуває на обліку в Шевченківському об*єднаному управлінні ПФУ м.Харкова як суддя у відставці Моковського районного суду м.Харкова та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Після відрахування її зі штату Московського районного суду м.Харкова саме уповноваженою особою Московського районного суду м. Харкова було підготовлено необхідних пакет документів для звернення до органів ПФУ для призначення довічного грошового утримання. Окрім інших документів, була надана Довідка ТУ ДСА України у Харківській області від 21.10.2016 року про заробітну плату (26100,00 грн.) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої мені і було призначене щомісячне довічне грошове утримання. Проте, у зазначеній довідці помилково не були вказані інші виплати, які врховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід, як саме і в Довідці про заробітну плату (28 800.00 грн) від 08.12.2016 року, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці також помилково не були вказані інші виплати, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід, на підставі якої відповідачем був зроблений перерахунок щомісячного грошового утримання.

Про це їй стало відомо 30.08.2017 року, коли уповноваженою особою територіального управління Держаної судової адміністрації у Харківські області їй була надана нова довідка для подання до органів ПФУ від 30.08.2017 року, а саме: Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при призначенні щомісячного довічного грошового утримання - 30133 грн.33 коп. При цьому у довідці від 30.08.2017 року були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання ( 1/12 від 16 000.00 грн.) 1333,33 грн.

Тоді ж, 30.08.2017 р. вона звернулась до Шевченківського обєднаного Управління ПФУ м.Харкова із заявою приняти нову довідку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання на заміну попередньої довідки та провести перерахунок раніше призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру заробітної плати -30133 грн.33 коп. з врахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення, яка нараховується відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , входить до складу фонду оплати праці, на яку відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкоуе державне соціальне страхування» нараховується внесок у розмірі 22%.

21.09.2017 року нею був отриманий лист Шевченківського об*єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова № 8348-02-1/43 від 21.09. 2017 року та копія рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні ( перерахунку) пенсії від 01.09.2017 року, протокол № 22 про відмову в перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що в суддівську винагороду з якої обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді не враховується матеріальна допомога, а тому на їхню думку відсутні підстави для здійснення їй перерахунку пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» за моєю заявою від 30.08.2017 року на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області 30.08.2017 року № 04-50/419.

Крім того позивач звертає увагу, що у довідці територіального управління Держаної судової адміністрації у Харківській області від 30.08.2017 року йдеться не про матеріальну допомогу на вирішення матерільно-побутових питань, як на те посилається відповідач, а про інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання ( 1/12 від 16 000.00 грн.) 1333.33 грн. а саме про матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу при наданні судді щорічної відпустки, які є різними за своєю правовою природою.

З таким рішення відповідача позивач не згодна тому звертається до суду з дійсним позовом.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню у порядку скороченого провадження. При цьому суд відзначає, що оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі документів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч.5 ст. 126 ОСОБА_3 України була звільненаз посади судді Московського районного суду міста Харкова а наказом В.о. голови Московського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2016 року №02-03/113 відраховано зі штату цього суду.

З 26 жовтня 2016 року позивач перебуває на обліку в Шевченківському об*єднаному управлінні ПФУ м.Харкова як суддя у відставці Моковського районного суду м.Харкова та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді

Уповноваженою особою Московського районного суду м. Харкова було підготовлено необхідних пакет документів для звернення до органів ПФУ для призначення довічного грошового утримання. Окрім інших документів, була надана Довідка ТУ ДСА України у Харківській області від 21.10.2016 року про заробітну плату (26100,00 грн.) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої позивачці і було призначене щомісячне довічне грошове утримання. Проте, у зазначеній довідці не були вказані інші виплати, які врховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід, як саме і в Довідці про заробітну плату (28 800.00 грн) від 08.12.2016 року, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці також помилково не були вказані інші виплати, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід, на підставі якої відповідачем був зроблений перерахунок щомісячного грошового утримання.

30.08.2017 року ОСОБА_1, звернулась до Шевченківського обєднаного Управління ПФУ м.Харкова із заявою приняти нову довідку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання на заміну попередньої довідки та провести перерахунок раніше призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру заробітної плати -30133 грн.33 коп. з врахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення, яка нараховується відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , входить до складу фонду оплати праці, на яку відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкоуе державне соціальне страхування» нараховується внесок у розмірі 22%.

21.09.2017 року позивачка отримала лист Шевченківського об*єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова № 8348-02-1/43 від 21.09. 2017 року та копію рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні ( перерахунку) пенсії від 01.09.2017 року, протокол № 22 про відмову в перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що в суддівську винагороду з якої обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді не враховується матеріальна допомога, а тому на їхню думку відсутні підстави для здійснення їй перерахунку пенсії, призначеної згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» за моєю заявою від 30.08.2017 року на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області 30.08.2017 року № 04-50/419.

Однак суд не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ОСОБА_3 України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно статті 22 ОСОБА_3 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_3, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 ОСОБА_3 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_3 України.

В силу вимог статті 126 ОСОБА_3 України незалежність і недоторканність суддів гарантується ОСОБА_3 і законами України.

У відповідності до п.14 ч.1 статті 92 ОСОБА_3 України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8 ч. 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У відповідності до ч.6 статті 47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_3 України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм ОСОБА_3 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 ОСОБА_3 України положення ч.3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_3 України та Законом України "Про статус суддів". Згідно ч.1 статті 130 ОСОБА_3 України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 ОСОБА_3 України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5,зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016,встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 увідсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

З довідки ТУ ДСА в Харківській області № 04-50/419 від 30.08.17 вбачається, що матеріальна допомога 1/12 має систематичний характер, включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно зі змістом ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страховівнески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

З урахуванням наведеного, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені внески або збір на пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Крім того, вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року №21-430а11 та від 06.11.2013 року №21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України, де зазначено, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-XII та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню.

Щодо строків звернення до адміністративного суду, то згідно частини 2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання позивач дізнався 30.08.2017 року, таким чином, позивач звернулась до суду в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22, 58, 64 ОСОБА_3 України, ст.. ст.. 2- 4, 6-11,71, 86, 94, 99, 158 163, 167, 183-2, 186, 242-2 КАС України, ст. ст. 33, 35, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії - задовольнити.

- визнати протиправною відмову Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-50/419 від 30 серпня 2017 року.

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90% з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 30 серпня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 30 133 грн. 33 коп., на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-50/419 від 30 серпня 2017 року.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в Харківській апеляційний адміністративний суд через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Наумова С.М..