Справа № 643/9502/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 р.Справа № 643/9502/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р. по справі № 643/9502/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова

про визнання дій незаконними, скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова, в якому просила:

- визнати неправомірною вимогу Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова про сплату грошових коштів в розмірі 14753 (чотирнадцять тисяч сімсот п'ятдесят три) гривні, ніби як надмірно виплачених позивачу в період з 25 грудня 2015 року до 30 листопада 2016 року;

- визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова в частині винесення рішення (розпорядження від 18.04.2017 без номера за підписом ОСОБА_2Г.) про відмову в наданні їй щомісячної адресної допомоги як внутрішньо-переміщеній особі;

- скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова (розпорядження від 18.04.2017 без номера за підписом ОСОБА_2Г.) про відмову в наданні їй щомісячної адресної допомоги як внутрішньо-переміщеній особі;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова на її користь 7956 (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) гривень матеріальної шкоди одноразовою виплатою;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова на її користь 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди одноразовою виплатою.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, постановою Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2017 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов, оскільки суд не врахував, що в період з 25 грудня 2015 року до 30 листопада 2016 року вона не мала депозитного рахунку у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки відповідачем подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, яка прийнята у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради з 11.12.2014 року, як внутрішньо переміщена особа (довідка № НОМЕР_1 від 11.12.2014).

Відповідно до заяви від 25.12.2015 ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

На підставі інформації, що надійшла до Мінсоцполітики із Міністерства фінансів України згідно Протоколу щодо надання в електронній формі інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, було зясовано, що ОСОБА_1 має на депозитному банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, у звязку з чим виплата допомоги ОСОБА_1 була припинена з 01.12.2016 року.

З цих підстав відповідач направив позивачу повідомлення від 06.12.2016 року та від 20.04.2017 року, в яких просив вирішити питання про погашення переплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 14752,82 грн., яка виникла за період з 25.12.2015 року по 30.11.2016 року.

На звернення позивача від 27.12.2016 року відповідач ОСОБА_3 від 18.04.2017 року відмовив в призначенні щомісячної адресної допомоги, посилаючись на п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі- Порядок), оскільки поновлення виплати допомоги здійснюється після усунення фактів, виявлених під час верифікації. Оскільки питання щодо повернення надмірно виплачених коштів не вирішено, у призначенні вказаної допомоги на наступний шестимісячний термін відмовлено.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції безмотивно та без будь-яких обґрунтувань відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга та позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 01.10.2014 року №505, передбачає надання грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах ( у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців (п. 1 Порядку).

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, визначено що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Призначення та виплату грошової допомоги здійснюють органи: соціального захисту населення за фактичним місцем проживання (перебування) за заявою уповноваженого представника сім'ї.

Як зазначено вище, відповідно до заяви від 25.12.2015 року ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, а виплата такої допомоги була припинена з 01.12.2016 року на підставі інформації, що ОСОБА_1 має на депозитному банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму

Механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування визначено Порядом здійснення контролю за проведенням виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі- Порядок).

Пунктом 2 Порядку встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сімї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

11. Комісія протягом пяти календарних днів розглядає подання про припинення соціальних виплат та приймає відповідне рішення.

Пунктом 12 Порядку передбачено, що соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що комісія не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення щодо припинення соціальної виплати надсилає копію такого рішення органам, що здійснюють соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Згідно пункту 14 Порядку, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ Державний ощадний банк України або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, вказаним Порядком передбачено, що соціальні виплати припиняються лише на підставі відповідного рішення комісії.

Однак, рішення комісії про припинення соціальних виплат позивач не оскаржила, а тому

її позов в частині визнання неправомірною вимогу відповідача про сплату грошових коштів в розмірі 14753 грн. як надмірно їй виплачених за період з 25 грудня 2015 року до 30 листопада 2016 року задоволенню не підлягає, оскільки вказані повідомлення відповідача від 06.12.2016 року та від 20.04.2017 року щодо переплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 14752,82 грн. випливають з відповідного рішення комісії про припинення соціальних виплат.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що повідомлення відповідача від 06.12.2016 року та від 20.04.2017 року не є вимогою про сплату грошових коштів, оскільки в цих повідомленнях відповідач не вимагав, а лише просив вирішити питання про погашення переплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 14752,82 грн., яка виникла за період з 25.12.2015 року по 30.11.2016 року.

За таких обставин, посилання апелянта, що в період з 25 грудня 2015 року до 30 листопада 2016 року вона не мала депозитного рахунку у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, не приймаються до уваги, оскільки, як зазначено вище, рішення комісії про припинення соціальних виплат з 01.12.2016 року з вказаних вище підстав є чинним.

Як підтверджено матеріалами справи, на звернення позивача від 27.12.2016 року відповідач ОСОБА_3 від 18.04.2017 року відмовив в призначенні щомісячної адресної допомоги, посилаючись на п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, оскільки поновлення виплат здійснюється після усунення фактів, виявлених під час верифікації.

Пунктом 17 Порядку передбачено, що поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у разі їх припинення відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Порядку здійснюється на підставі рішення комісії за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї, з місяця, що настає за тим, в якому було усунуто факти, виявлені під час здійснення верифікації.

З матеріалів справи слідує, що припинення соціальних виплат позивачу було здійснено відповідно до підпункту 3 пункту 12 Порядку (отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат).

А відповідно до пункту 17 Порядку поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у разі їх припинення відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Порядку (отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат) здійснюється після усунення фактів, виявлених під час здійснення верифікації.

Однак, як зазначено вище, рішення комісії про припинення соціальних виплат ґрунтується на підставі виявлених під час здійснення верифікації фактів та є чинним, оскільки позивач не оскаржила таке рішення, а виявлені під час здійснення верифікації факти позивач не усунула, тому ОСОБА_3 відповідача від 18.04.2017 року про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги відповідає вимогам п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання незаконними дій Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова в частині винесення рішення (розпорядження від 18.04.2017) про відмову в наданні їй щомісячної адресної допомоги як внутрішньо-переміщеній особі та скасування цього рішення задоволенню не підлягають.

З наведених вище підстав позовні вимоги позивача про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкова на її користь 7956 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки рішення комісії про припинення соціальних виплат позивачем не оскаржено, вказане рішення є чинним, а ОСОБА_3 відповідача від 18.04.2017 року про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги відповідає вимогам п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та позовних вимог позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з підстав, наведених в даній ухвалі.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2017р. по справі № 643/9502/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6