Справа № 357/10196/17
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.,

суддів Собківа Я.М., Аліменко В.О,

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась 04 вересня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації , та просила:

-визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, що полягають у відмові ОСОБА_2 прийняти документи для встановлення їй статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. 1;

-зобов`язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради щодо встановлення ОСОБА_2 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видати їй посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

В обгрунтувані позовних вимог позивач посилається на те,що у неї є усі наявні на те права для встановлення статусу особи,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 і вважає дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації,протиправними.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації звернувся 27 жовтня 2017 р. з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права,що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову,якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи ,яка постійно проживає на території зони посиленого контролю, 4 категорії,що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

Відповідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 30.05.2016 року захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Київською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено III групу інвалідності з 23 травня 2016 року внаслідок захворювання,пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою серії АВ № 0513246.

ОСОБА_2 звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 16.05.2017 року у справі №357/14241/16-а, та відповідним пакетом документів, щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 та видачі посвідчення потерпілої категорії 3.Вказаною постановою Білоцерківського міськрайонного суду у справі №357/14241/16-а від 16 травня 2017 року,визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, та зобов'язано Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради прийняти документи ОСОБА_2 ,підготувати та направити подання до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради для направлення його до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо встановлення статусу особи ОСОБА_2,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,категорії 1. Зазначене рішення суду набрало законної сили 06 червня 2017 року.

Проте, листом № 05-59-1774 від 20.07.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у прийнятті документів для встановлення такого статусу з посиланням на Закон України ``Про правовий режим території,що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи`` в редакції, що чинна з 01.01.2015 року, де виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2, змушена була звернутись з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст.11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 01.01.1993 на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997 (далі Порядок № 51), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991.

Пунктом 3 Порядку № 51 передбачено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Пунктом 10 Порядку № 51 визначено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються: інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

З вищенаведених норм права вбачається, що посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи є документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З приводу дотримання порядку розгляду заяви позивача про встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 4 та 9 пункту 10 вказаного вище Порядку посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.10 вищевказаного Порядку рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Інших вимог щодо надання документів вказаний Порядок не містить, а тому до заяви додаються копії документів для встановлення особи, зокрема, паспорт та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, копія виписки-довідки МСЕК із експертним висновком та посвідчення потерпілого 4 категорії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась із заявою (до якої додала передбачені законодавством документи) до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якій просила розглянути документи, оформити та вирішити питання про присвоєння позивачу статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать про наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки в статтях 14 та 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що на підставі Закону України ``Про внесення змін та визнання такими,що втратили чинність,деяких законодавчих актів України `` від 28.1.2014 року № 76-VIII та виключено абзац 5 ч. 2 ст. 2 Закону України ``Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи ``, а саме, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю,то суд зазначає наступне. Що виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 року.

Таким чином, суд вважає і погоджується із судом першої інстанції. Що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою,якій він присвоєний, довічно,оскільки його отримання до 01.01.2015 року відбулось правомірно, а зміни , внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції приняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.41, 195, 196, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення,а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Аліменко В.О.