Справа № 808/2191/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" грудня 2017 р. справа № 808/2191/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання Федосєєвій Ю.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі №808/2191/17 за позовом ОСОБА_2 до Старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.07.2017 року (згідно поштового штампу на конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_3, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та накладення сплати збору за пересування дорогами країни протиправними;

- скасувати акт СА №0220446 від 15.06.2017 року та розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №554 від 15.06.2017 року.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаним позовом в частині позовних вимог про скасування акту СА №0220446 від 15.06.2017 року.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З тексту адміністративного позову вбачається, що 13.06.2017 року автомобіль DAF з причетом Lamberet держномер АР3283ХР, який належить позивачу та під його керуванням прийняв для перевезення вантаж лісоматеріалів з м.Сенно Республіки Білорусь до м.Комрат Республіки Молдова. Після завантаження автомобіль було опломбовано пломбою №67468769. Загальна вага вантажу склала 20300 кг, що підтверджується актом завантаження транспортного засобу від 13.06.2017 та СМR № 32 від 13.06.2017 (а.с.10-11).

Судом першої інстанції встановлено, що 15.06.2017 року на а/д М-05, Київ - Одеса, 210 км+450 працівниками відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку транспортного засобу марки DAF держномер АР1568СК з причетом Lamberet держномер АР3283ХР, який належить позивачу, під час якої здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу шляхом зважування.

За результатами габаритно-вагового контролю працівниками виявлено навантаження на строєні осі з одиночними шинами 23,15 тон при нормативно допустимих 22,00 тони (перевищення на 5,23 %), про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.06.2017 року, а також акт СА №0220446 від 15.06.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.13-14).

На підставі вказаного акту та довідки відповідачем складено розрахунок №554 від 15.06.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 165,60 євро (а.с.15).

Не погодившись з діями відповідача щодо проведення габаритно-вагового контролю та визначення суми плати за проїзд згідно з розрахунком №554 від 15.06.2017 року, позивач оскаржив дії та розрахунок відповідача до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складання відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, відповідач діяв на підставі та у спосіб, встановленому чинним законодавством, а також з дотриманням вимог діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Крім того, статтею 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, обовязковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі по тексту - Положення).

Відповідно до п.1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п.1 п.4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п.п.15, 27 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 8 Положення визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі по тексту - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Таким чином, Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті та її посадові особи уповноважені відповідно до Положення та Порядку №879 здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з ч.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно із пунктом 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту.

Апелянтом порядок розрахунку (формула та алгоритм) та сума розрахунку плати за проїзд, визначена в розрахунку №554 від 15.06.2017 року не оскаржується, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Як зазначалось вище, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача з вантажем працівниками виявлено навантаження на строєні осі з одиночними шинами 23,15 тон при нормативно допустимих 22,00 тони (перевищення на 5,23 %), про що складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15.06.2017 року, а також акт СА №0220446 від 15.06.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.13-14).

Посилання апелянта на ту обставину, що відповідачем невірно визначено вагу транспортного засобу разом з вантажем, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки для визначення плати за проїзд має значення навантаження на вісь (осі), що є відмінним від фактичної ваги транспортного засобу з вантажем.

Твердження апелянта щодо недотриманням відповідачем процедури здійснення габаритно-вагового контролю, а саме здійснення контролю технічними засобами, що не мають відповідний сертифікат та не пройшли метрологічну атестацію, як на підставу для скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (пункт 13).

Зважування транспортного засобу марки DAF держномер АР1568СК з причетом Lamberet держномер АР3283ХР здійснювалось за допомогою ваги пересувної автомобільної типу CHEKLODE FREEWEIGH № 008208, виробник «CENTRAL WEIGHING», Англія. На підтвердження відповідності метрологічних характеристик даної вимірювальної техніки вимогам нормативно-технічної документації відповідачем до матеріалів справи надано Свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки №34-00/685 чинне до 09.03.2018 року (а.с.39).

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF держномер АР1568СК з причетом Lamberet держномер АР3283ХР здійснювався технічними засобами, що мають відповідний сертифікат, пройшли метрологічну атестацію та є придатними до застосування.

Крім того, посилання апелянта на ту обставину, що транспортний засіб DAF держномер АР1568СК з причетом Lamberet держномер АР3283ХР зважувався на двох інших вантажних комплексах ( під час перетину кордону між Республікою Білорусь та Україною на Українсько-Молдавському кордоні) та при цьому відхилень від нормативних навантажень виявлено не було, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання апелянта на «Сертифікат зважування №63287 від 16.06.2017 року» до уваги не приймається, оскільки наявний в матеріалах справи «документ» не містить ні вказаного номеру №63287, ні перекладу, а тому судом апеляційної інстанції як доказ не приймається.

Крім того, посилання апелянта на незмінність ваги вантажу на протязі всього маршруту слідування, що підтверджується актом загрузки транспортного засобу та ТТН (а.с.10,11), колегією суддів також до уваги не приймається, оскільки наявні у вказаних документах виправлення ваги вантажу ніяким чином у таких документах не оговорені та не посвідченні належним чином.

Відсутність у позивача відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу на час проведення відповідачем габаритно-вагового контролю, апелянтом не спростовується та не заперечується.

Відповідно пункту 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

В даному випадку розрахунок плати за проїзд розраховувався наступним чином.

Перевищення на строєні осі з одиночними шинами: 23,15т - 22,0т = 1,15т (перевищення 5,23 %, ставка 0,2 євро/км). Відстань від пункту ОСОБА_4 до пункту зважування 414 км. П = 0,2 х 414 х 2 = 165,60 євро, з яких 2 - коефіцієнт за рух без дозволу з перевищенням до 10 %.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складання відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством, з чим погоджується колегія суддів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі №808/2191/17 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі №808/2191/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 06 грудня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак