Справа № 815/4818/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4818/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10842,90грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 23.11.2017р. вхід.№32179/17), просить суд стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10842,90грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час звільнення з органів внутрішніх справ України йому несвоєчасно виплачено одноразову грошову допомогу.

Відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 04.12.2017р. вхід.№33266/17), наголошуючи, зокрема, що фактично грошову допомогу при звільнені ОСОБА_1 виплачено 25.09.2015року на підставі платіжного доручення від 24.09.2015р. №1559 на картковий рахунок, відкритий у філії Южного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з тим, що даний вид грошової допомоги виплачувався безпосередньо МВС України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - ОСОБА_1 до суду надійшла заява (вхід.№33334/17 від 04.12.2017р.) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 26.08.2015р. на підставі рапорту ОСОБА_1 від 07.08.2015р., свідоцтва про хворобу №552/2, виданого ВЛК ГУМВС 06.08.2015р., та подання в.о. начальника УБОЗ ГУМВС від 12.08.2015р., ГУ МВС України в Одеській області винесено Наказ №608 о/с, з урахуванням якого, відповідно до п.64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, підполковника міліції ОСОБА_1 начальника сектора кримінальної розвідки в УВП управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в області 26.08.2015р. звільнено через хворобу у запас Збройних сил.

Судом з'ясовано, що одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1, на підставі платіжного доручення від 24.09.2015р. №1559, виплачена на картковий рахунок, відкритий в філії Южного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» 25.09.2015р., що підтверджується наявним у матеріалах справи Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 25.07.2017р. №14/1-Б-93/аз, за підписом заступника голови ліквідаційної комісії Голубенко Д.І.

Несвоєчасна виплата Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, послугувала підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10842,90грн., підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувала несвоєчасна виплата Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно із ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Дане право безпосередньо реалізується шляхом гарантування своєчасної та повної виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні є додатковою заробітною платою та на неї поширюються гарантії, передбачені цим Законом.

Зокрема, відповідно до ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в Постанові від 26 жовтня 2016року по справі №6-1395цс16, усі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу у зазначені строки розрахунку з працівником є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивача - ОСОБА_1, на підставі Наказу ГУ МВС України в Одеській області №608 о/с від 26.08.2015р., з посади начальника сектора кримінальної розвідки в УВП управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в області звільнено 26.08.2015р.

При цьому, судом з'ясовано, що одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1, на підставі платіжного доручення від 24.09.2015р. №1559, виплачена на картковий рахунок, відкритий в філії Южного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», лише 25.09.2015р.

Отже, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що період затримки виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з 26.08.2015р. по 25.09.2015р. складає 22 робочих днів.

Розрахунок середнього заробітку проводиться за формулою, яка встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», тобто обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана дана виплата.

Як встановлено судом, та вбачається з наявної у матеріалах справи Довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.08.2013р. по 31.07.2015р., за підписом заступника голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області Голубенко Д.І., за період червень-липень 2015р. позивачу нараховано грошове забезпечення у загальному розмірі 15902,80грн., з яких 7951,40грн. - за червень 2015р., та 7951,40грн. - за липень 2015р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом з'ясовано, що у період з 01.06.2015р. по 31.07.2015р. було 43 робочих дні, у зв'язку з чим середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 369,83грн. (15902,80грн./43 робочих дні).

Таким чином, розрахунок грошового забезпечення за час затримки виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні судом здійснено наступним чином: позивача - ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ 26.08.2015р., а одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено лише 25.09.2015р., у зв'язку з чим період затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 22 робочих дні. Два попередні місяці, що передують звільненню - червень-липень 2015року. Середньоденний заробіток ОСОБА_1 за червень-липень 2015року складає 369,83грн. Отже, заборгованість Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії зі сплати середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 8136,26грн. (369,83грн. х 22 робочих дні).

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що з відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії на користь позивача - ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 8136,26грн.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10842,90грн., підлягають задоволенню частково, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10842,90грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в особі Ліквідаційної комісії (65012, м.Одеса, вул.Єврейська,12) на користь ОСОБА_1 (65005, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 8136(вісім тисяч сто тридцять шість)грн. 26коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.