Справа № 521/15049/17
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/397/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Плавича І.В.,

за секретарі - Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що 27 квітня 2017 року в пункті пропуску «Одеський морський торгівельний порт» відділом митного оформлення №3 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС оформлено попередню митну декларацію типу «ІМ-40 ЕЕ» №UA500000/2017/904434 на товар «текстильні вироби (кухонна, постільна, туалетна білизна в ас.)» вагою - 11130кг., який надійшов з Китаю до України в контейнері TGHU6358299 за коносаментом №SJCM008821. Відправником товару була китайська компанія «Gaoyang County Wanchengtextile Manufacture Co., Ltd», одержувачем - TOB «Магія Життя».

Однак 23 серпня 2017 року інспектором митниці було складено протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1, який працює водієм ФОП «ОСОБА_2», на підставі якого в подальшому особу було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплаченої суми платежів.

Як посилалась сторона позивача, ОСОБА_1 винним себе не визнає, вважає, що належним чином і у повному обсязі виконав відповідні вимоги закону, порушення митних правил не допустив, з висновками інспектора не згодний, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом в суд, в якому просив скасувати постанову в.о. начальника Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0986/50000/17 від 23 серпня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з'явився, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони.

Представник Одеської митниці ДФС у відкрите судове засідання не з'явився, але від представника митниці надійшли письмові заперечення проти позову.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову - з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що 27 квітня 2017 року в пункті пропуску «Одеський морський торгівельний порт» відділом митного оформлення №3 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС оформлено попередню митну декларацію типу «ІМ-40 ЕЕ» №UA500000/2017/904434 на товар «текстильні вироби (кухонна, постільна, туалетна білизна в ас.)» вагою - 11130кг., який надійшов з Китаю до України в контейнері TGHU6358299 за коносаментом №SJCM008821. Відправником товару була китайська компанія «Gaoyang County Wanchengtextile Manufacture Co., Ltd», одержувачем - TOB «Магія Життя».

Відповідно до оформлених митним постом «Одеса-центральний» документів, CMR № 4246, контейнер TGHU6358299 з товаром «текстильні вироби (кухонна, постільна, туалетна білизна в ас.)» на вантажному автомобілі з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2, під керуванням водія ФОП «ОСОБА_2» ОСОБА_1, під митним контролем повинен бути доставлений до місця прибуття автотранспорту - вантажний комплекс TOB «Сільгосппостач» в зону діяльності митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС для здійснення митного оформлення до 02 травня 2017 року.

Як свідчить сторона відповідача, під час проведення митних формальностей, пов'язаних з контролем за переміщенням товарів встановлено, що перевізником ОСОБА_3 не дотримано вимоги ст.ст. 93, 191 МК України, не доставлено контейнер TGHU6358299 з товаром «текстильні вироби (кухонна, постільна, туалетна білизна в ас.)» до органу доходів і зборів призначення, а залишено цей товар на митній території України без сплати митних платежів.

Виходячи з викладеного, на підставі службової записки митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС від 04 липня 2017 року №3223/15-70-61-06, митницею визначено розмір митних платежів, що підлягали сплаті, який склав 213782,86 гривень.

Згідно постанови в справі про порушення митних правил від 23 серпня 2017 року №0986/50000/17, водій ФОП «ОСОБА_2» ОСОБА_1, не доставивши товар до органу доходів і зборів та залишивши його на митній території України без сплати митних платежів, вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів розмірі 213782,86 гривень, що є порушенням митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України.

Як регламентує ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У розумінні ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості.

Правова позиція Одеської митниці ДФС полягає в тому, що обов'язок дотримання митного режиму «транзит» в даному перевезенні покладався саме на ОСОБА_1, який порушив вимоги, встановлені до цього режиму. У зв'язку з цим в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС дійшов висновку про наявність в діях особи складу порушення митних правил.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених вимог з урахуванням заперечень суб'єкта владних повноважень, суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Статтею 91 цього Кодексу визначено, що переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж (ч.1). При цьому митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються, зокрема, внутрішнім транзитом або каботажем від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до органу доходів і зборів, розташованого на митній території України (ч.2 п.«а»).

Згідно ст. 93 ч.1 п.2 МК України, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні, зокрема, не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Відповідно до ст. 193 МК України, за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. У разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов'язання щодо сплати митних платежів. Перевізник звільняється від зобов'язання щодо сплати митних платежів лише у разі, якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.

Як регламентує ст. 4 ч.1 п.37 МК України, перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Згідно ст. 191 ч.2 МК України, перевізники зобов'язані, зокрема, під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування. У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної автомобільної накладної (CMR); у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них; не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідальність за подібні порушення у вигляді недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрата, - передбачена статтею 470 МК України.

Згідно ст. 277 МК України, об'єктами оподаткування митом є товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами.

Відповідно до ст. 284 МК України, за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митний режим «транзит».

При цьому статтею 293 МК України передбачено, що особами, на яких покладається обов'язок із сплати митних платежів, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Відповідно до ст. 193 ч.2 МК України, у разі втрати або видачі без дозволу органів доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі. Встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Суд погоджується із правовою позицією сторони позивача, що суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил при вчиненні порушень митних правил підприємствами є посадові особи цих підприємств (частина 2 статті 459 МК України). Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (пункт 43 частини 1 статті 4 МК України).

Аналіз положень даних статей свідчить про те, що за порушення митних правил, передбачене ст. 458 МК України, несе відповідальність посадова особа підприємства-перевізника. З тексту оскаржуваної постанови випливає, що одержувачем товару є TOB «Магія Життя», а перевізником є ФОП «ОСОБА_2».

За змістом статті 485 МК України, склад відповідного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює обов'язкове подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що висновок митного органу щодо наявності в діях ОСОБА_1 мети у вигляді неправомірного зменшення розміру митних платежів є передчасним та спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 529 ч.1 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі ст. 530 ч.6 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Як чітко зобов'язує ст. 71 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідні посилання сторони відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними та викликають обґрунтований сумнів.

Відповідно до ст. 531 ч.1 п.1 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Ураховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову. Разом з тим, оскільки в процесі розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача порушень митних правил, суд вбачає обґрунтованим закрити провадження у відповідній справі.

Згідно ст. 171-2 ч.2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Але на підставі Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року, положення частини другої статті 171-2 КАС України визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та рекомендовано Верховній Раді України невідкладно врегулювати питання щодо оскарження судового рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи з викладеного та згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст.ст. 8, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 8, 13 КАС України, - суд приходить до висновку про забезпечення оскарження постанови суду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 17, 18, 69, 71, 86, 95, 98, 122, 128, 158, 159, 160, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил №0986/50000/17 від 23 серпня 2017 року, ухвалену в.о. заступника начальника Одеської митниці ДФС Фірсовим Р.В. про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України - скасувати, та закрити провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку із відсутністю у діях особи ознак порушення митних правил.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: