Справа № 336/3324/17(2-а/336/332/2017)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2017 року справа № 336/3324/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року у справі № 336/3324/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, зобов'язання призначити пенсію по інвалідності з 10 травня 2017 року в розмірі пенсії за віком, відповідно до вимог статей 30-33, з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто 2014-2016 роки.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дана адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 з березня 1999 року перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за списком №1 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

12 січня 2017 року позивачу безстроково встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання.

10 травня 2017 року, у зв'язку з набуттям права на пенсію по інвалідності, відповідно до статей 30-33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто 2014-2016 роки (а.с. 8).

Листом від 22 травня 2017 року №78/С-1 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до вимог статей 30-33, частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з тим, що з 06 березня 1999 року позивачу вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» довічно. При цьому зазначено, що тільки у разі переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком заробітна плата для обчислення пенсії буде визначатися з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Також повідомлено, що у разі переведення позивача на пенсію по інвалідності буде враховуватися заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме за 2007 рік. На теперішній час пенсія обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.9).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії по інвалідності, відповідно до вимог статей 30-33, частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», неправомірними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач отримував пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави і порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії по інвалідності, відповідно до статей 30-33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», він звернувся вперше, то призначення йому пенсії по інвалідності не є переходом на інший вид пенсії у розумінні частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції не погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається підпунктом 3 пункту 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

При цьому, є помилковими твердження позивача, що пенсія за віком, призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» не є пенсією за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку і не передбачає інші підстави й порядок призначення пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на зазначене, позивач скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово з 2004 року перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідністю за його заявою від 10 травня 2017 року відповідно до статей 30-33, з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до Пенсійного фонду із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію по інвалідності відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання позивача на практику Верховного Суду України, зокрема, на постанову Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14 як на правову позицію, оскільки Верховний Суд України розглянув справу за іншими відносинами. Так, предметом перегляду Верховним Судом України виступали правовідносини в яких особі призначена пенсія за вислугою років, а за призначенням пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» така особа звернулась вперше, тобто особі було призначено інший вид пенсії за іншим законом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 вересня 2017 року у справі №336/3324/17 - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак