Справа № 711/5250/17
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/5250/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарях Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Завітневича Владислава Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора роти реагування патрульної поліції ГУНП в Кіровоградській області Завітневича В.Ю. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що постановою молодшого інспектора РРПП в Кіровоградській області Завітневич В.Ю. серії БР №285926 від 22 червня 2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вважає, що вказана постанова прийнята з грубим порушенням законодавства, що регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Просить суд скасувати постанову молодшого інспектора РРПП в Кіровоградській області Завітневич В.Ю. серії БР №285926 від 22 червня 2017 року, якою на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення, в якому просив в задоволенні позові відмовити повністю, посилаючись на те, що позивач не надав жодного підтвердження (доказів) протиправності та незаконності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні встановлено, постановою молодшого інспектора РРПП в Кіровоградській області Завітневич В.Ю. серії БР №285926 від 22 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1, 22 червня 2017 року о 4 год. 24 хв. на 45 км. автомобільної дороги «Олександрівка-Миколаїв» , керуючи транспортним засобом перевозив вантаж після зважування на ППГВК було встановлено що навантаження на здвоєну вісь 18920 кг при дозволеній 18000 кг, чим порушив п.22.5 ПДР.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд звертає увагу на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як було зазначено вище, відповідно до оскаржуваного рішення відповідача, ОСОБА_1, 22 червня 2017 року о 4 год. 24 хв. на 45 км. автомобільної дороги «Олександрівка-Миколаїв» , керуючи транспортним засобом перевозив вантаж після зважування на ППГВК було встанволеног що навантаження на здвоєну вісь 18920 кг при дозволеній 18000 кг, чим порушив п.22.5 ПДР.

Відповідно п. 22.5 Правила дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позовній заяві позивач зазначив, що після проведення зважування працівники Укртрансбезпеки повідомили його, що за результатами габаритно-вагового контролю зафіксовано навантаження на здвоєну вісь автомобіля 18920 кг, що перевищує допустимий норматив (18т) на 920 кг., після чого він пояснив працівникам Укртрансбезпеки, що вага автомобіля з причепом та вантажем не може перевищувати допустимої норми, про що зазначено в товарно-транспортній накладній серія 12ААЕ № 736988 від 21 червня 2017 року, в якій вантажовідправником ТОВ «Василівка-Агро», після відповідного зважування були зафіксовані відомості про вантаж: брутто 44080 кг.

Також, він став заперечувати результати вагового контролю, оскільки загальна вага автомобіля з причепом і вантажем не перевищувала допустиму норму, а завантаження кукурудзи в автомобіль та причеп проводилось рівномірно. В такому ж стані воно знаходилось і на момент зважування. Тобто, перевищення навантаження на здвоєні осі автомобіля взагалі не могло бути. В разі ж реального перевантаження, кукурудза в автомобілі з причепом мала бути розміщено нерівномірно, з основним скупченням в районі саме здвоєної осі автомобіля, що було б видно візуально.

Також він пояснив працівникам Укртрансбезпеки, що під час проведення вагового контролю передня вісь автомобіля знаходились нижче другої, яка зважувалась разом з третьою, а тому саме в цей момент фактично відбулось перенесення частини навантаження по кузову на здвоєні осі, тобто під час зважування внаслідок різної висоти осей, трапилась помилка, оскільки вага між осями перерозподілялась не правильно.

Проте, його доводи працівники Укртрансбезпеки залишили поза увагою, ними не було складено довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю, з розрахунком плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, вони також, на його вимогу, провели повторний ваговий контроль о 07 год. 28 хв. Після проведення повторного зважування працівники Укртрансбезпеки повідомили його, що за результатами габаритно-вагового контролю зафіксовано навантаження на здвоєну вісь автомобіля 18220 кг, що не перевищує допустимий норматив (18т) з урахуванням похибки, а маса брутто - 43880 кг., що підтверджується також ТТН серії 12ААЕ № 736988 від 21 червня 2017 року.

Згідно п. 5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними, і контейнеровозів загальною масою до 44 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором і департаментом Державтоінспекції МВС маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Крім того, відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2, пунктів 21, 22, 23, 24 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування .

Великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, подальший рух якого заборонено, розміщується на стоянці в межах стаціонарного пункту із застосуванням технічних засобів, що унеможливлюють подальший рух.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Згідно пункту 3.3.5 Технологічно регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Державної служби автомобільних доріг України, Міністерства внутрішніх справ України від 07.05. 2008 № 219/198 у разі відсутності приямка для уникнення помилок через перерозподіл навантаження між осями та забезпечення розташування здвоєних та строєних осей на одній висоті під час зважування розташовують вирівнювальні доріжки з кожного боку вагових платформ (поперечні осі ваг повинні суміщатися).

Проте, працівниками Укртрансбезпеки та відповідачем подальший рух позивачу не заборонявся, приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність до нормативів не вимагалось та повторний габаритно-ваговий контроль був проведений лише на вимогу позивача.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов'язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.280 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про правомірність рішення відповідача, отримано не було.

При цьому суд враховує, що розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №262-р від 26 травня 2017 року зобов'язано ГУНП в області, управління Укртрансбезпеки в області, Службу автомобільних доріг в області, ДП «Кіровоградський автодор» забезпечити здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів відповідно до погодженого графіка роботи пересувного пункту в області у визначених місцях для здійснення габаритно-вагового контролю: Н-14 Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв км 75+812, хоча з постанови відповідача вбачається, що позивач був зупинений на 45 км. вказаної автомобільної дороги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Поряд із цим даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Отже позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 86, 160, 161, 162 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Завітневича Владислава Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову молодшого інспектора роти реагування патрульної поліції ГУНП в Кіровоградській області Завітневича В.Ю. від 22 червня 2017 року серії БР №285926, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Постанову може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Повний текст постанови суду виготовлено 4 грудня 2017 року

Головуючий: Р. В. Демчик