Справа № 754/5287/17
Суддя: Грегуль О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/468/17
Справа №754/5287/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

(у повному обсязі постанова суду складена 08 грудня 2017 року)

04 грудня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Грегуль О. В.

при секретарі - Сивенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх пенсійних прав, просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, з 01 квітня 2015 року, крім періоду з 20 по 31 грудня 2016 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України № 2262-ХІІ з 01 квітня 2015 року, крім періоду з 20 по 31 грудня 2016 року, з урахуванням її індексації, в тому числі за період квітень - грудень 2015 року із розрахунку перевищення порогу індексації в розмірі 101 відсоток, а за період з січня 2016 року із розрахунку перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотки.

У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив і доказів про поважність причин не направлення свого представника суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується двома наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями.

Позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

З урахуванням положень ст. 128 КАС України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача, як пенсіонер, якому призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на посаді судді господарського суду Чернігівської області.

У зв'язку з набранням чинності Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», позивачу припинено виплату призначеної пенсії.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати йому призначеної їй пенсії.

Листом відповідача від 03.03.2017 року, позивачу відмовлено в поновленні виплати раніше призначеної пенсії.

Не погоджуючись із відмовою відповідача в поновленні виплати раніше призначеної пенсії, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.05.2016 року, пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Оскільки Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються. Таким чином, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, 1. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 4-16, 158-164 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, з 01 квітня 2015 року, крім періоду з 20 по 31 грудня 2016 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України № 2262-ХІІ з 01 квітня 2015 року, крім періоду з 20 по 31 грудня 2016 року, з урахуванням її індексації, в тому числі за період квітень - грудень 2015 року із розрахунку перевищення порогу індексації в розмірі 101 відсоток, а за період з січня 2016 року із розрахунку перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотки з урахуванням проведених виплат.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () відшкодувати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1): 640 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: