Справа № 826/13826/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 грудня 2017 року 10:53 № 826/13826/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі Галаган І.В., за участю представників сторін: від позивача Безнощенко К.В., від відповідача Черненко А.Л., представник третіх осіб - Заінчковський Д.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомКомуністичної партії України
до треті особи: Уповноваженого Верховної ради України з прав людини Міністерство юстиції України; Міністр юстиції України Петренко П.Д.
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комуністична партія України (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини (далі-відповідач), треті особи: Міністерство юстиції України, Міністр юстиції України Петренко П.Д., в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача від 17.06.2016, яка полягала у невжитті дій щодо розгляду даної заяви по суті, щодо всіх викладених у даній заяві обставин та у невжитті передбачених законодавством необхідних актів реагування за результатами такого розгляду;

- зобов'язати відповідача розглянути заяву позивача від 17.06.2016 по суті, щодо всіх обставин, зазначених у даній заяві;

- зобов'язати відповідача за результатами розгляду заяви позивача від 17.06.2016 винести протокол про притягнення Міністра юстиції України Петренка П.Д. до адміністративної відповідальності за ст. 213-3 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем не розглянута заява Комуністичної партії України віл 17.06.2016 відповідно до встановлених норм Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач проти позову заперечував, з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Комуністична партія Україна звернулась до Уповноваженої особи Верховної ради України з прав людини із заявою від 17.06.2016, відповідно до змісту якої заявник просить:

« 1.Прийняти дану заяву до розгляду;

2. Скласти адміністративний протокол про притягнення до відповідальності Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича щодо вчинення ним обох правопорушень, вказаних у даній заяві;

3.Надіслати адміністративний протокол органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення;

4. Надати відповідь на дану заяву, якою проінформувати про результат її розгляду.»

Листом від 20.07.2016 №2/13-П268779.16/26-93 відповідач повідомив представника Комуністичної партії України, що питання захисту прав юридичної особи у відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не належить до компетенції Уповноваженої особи Верховної ради України з прав людини.

Не погоджуючись з вищевказаною відповіддю відповідача, вважаючи її такою, що надана з порушеннями вимог, встановленими Законом України «Про звернення громадян», позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини», парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частин першої та другої статті 2 вказаного Закону сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами .

Дія цього Закону також поширюється на відносини, що виникають між юридичними особами публічного та приватного права, а також фізичними особами, які перебувають на території України, у випадках, передбачених окремим законом.

Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод. (частина друга статті 4 Закону України «Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини»)

Відповідно до приписів статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної ради України з прав людини» Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Поряд з цим, відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), скарги і заяви (клопотання) й останніми є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Приписами статті 5 вищевказаного Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Положеннями статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації саме громадянами України права звернення до органів державної влади, об'єднання громадян тощо.

Як вбачається зі статуту Комуністичної партії України, остання є політичною організацією та відповідно до свідоцтва про реєстрацію об'єднання громадян від 05.10.1993 №505 зареєстрована політичною партією.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про політичні партії в Україні» з моменту реєстрації політичної партії у визначеному законом порядку вона набуває статусу юридичної особи.

Отже, Комуністична партія України не є суб'єктом правовідносин, врегульованих Законом України «Про звернення громадян».

Більше того, як вбачається зі змісту самого звернення позивача від 17.06.2016, викладені обставини виникли саме між Комуністичною партією України та Міністерством юстиції України з яких не вбачається підстав застосування заходів реагування Уповноваженим Верховною радою України з прав людини, а саме звернення розглянуто відповідно до чинного законодавства України про що повідомлено позивача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладені обставини, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо розгляду звернення позивача від 17.06.2016 та зобов'язання розглянути вказану заяву по суті є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись положеннями статей 160-163, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян