Справа № 815/3426/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3426/17

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді: Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал Юсеком» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал Юсеком» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішення про опис майна у податкову заставу та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал Юсеком» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішення про опис майна у податкову заставу №2713/10/15-32-17-01 від 30.03.2017 року та зобов'язання здійснити погашення податкову боргу позивача за рахунок помилково сплачених позивачем грошових коштів з земельного податку згідно акту №246-20 від 02.03.2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал Юсеком» подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що на підставі п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, відповідач не має права вживати будь-які дії по стягненню податкового боргу, який є предметом розгляду Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/4192/15, до набрання законної сили рішенням у вказаній справі.

Також, апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення судом не враховано, що станом на сьогоднішній день податковий борг товариства, у зв'язку з внесенням останнім грошових коштів, не відповідає розміру, на яких посилається податковий орган в своїх запереченнях проти позову. Апелянт вважає, що відповідач намагається стягнути з двічі одне й те саме грошове зобов'язання в судовому порядку та в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право податкової застави визначено у Податковому кодексі України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та в Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 572.

Так, відповідно до приписів статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до статті 89 ПК України встановлено, що право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

Перелік майна, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до відомостей Головного управління ДФС в Одеській області станом на 07.07.2017 року за позивачем обліковувалась податкова заборгованість на загальну суму 219358,46 грн., у тому числі: по податку на додану вартість у розмірі 206358,46 грн. та по податку на прибуток у розмірі 12527,95 грн.

Заборгованість товариства виникла внаслідок нарахування: податку на прибуток на підставі податкової декларації № від 26.02.2015 року на суму 12530,00 грн., податку на додану вартість на підставі податкового повідомлення-рішення № від 16.05.2016 на суму 42661,02 грн. та податкових декларацій № від 20.02.2015 року на суму 21589,00 грн., № від 20.02.2015 року на суму 20551,00 грн., № від 19.03.2015 року на суму 21137,00 грн., № від 20.04.2015 року на суму 25262,00 грн. та № від 19.05.2015 року на суму 27627,00 грн.

У зв'язку з несплатою товариством узгодженої заборгованості податковим органом, відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, було винесено податкову вимогу № 506-25 від 10.03.2015 року.

Не погодившись з зазначеною вимогою, ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» звернулося до суду з позовом до ДПІ у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та незаконними дій та бездіяльності посадових осіб податкової інспекції, що полягають в невиконанні заяв товариства №КТЮ/Б/21 від 24.02.2015р., № КТЮ/Б-24 від 04.03.2015р. та КТЮ/Б/29 від 16.03.2015р. про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань з земельного податку; зобов'язання підготувати згідно зазначених заяв висновок про повернення товариству помилково сплачених грошових зобов'язань з земельного податку та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; визнання протиправною та скасування податкової вимоги №506-25 від 10.03.2015р. про визначення ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» податкового боргу з ПДВ в сумі 20549,91 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2015 року по справі №815/4222/15, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 року, у задоволені позовних вимог товариству відмовлено у повному обсязі.

Вирішуючи справу №815/4222/15, судами встановлено, що податковим органом, у зв'язку з несплатою позивачем у встановлені ПК України строки суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у межах повноважень та у порядку, передбаченому діючим законодавством, правомірно сформовано та направлено на адресу останнього податкову вимогу № 506-25 від 10 березня 2015 року.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Головне управління ДФС в Одеської області при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу від 30.03.2017 року №2713/10/15-31-17-01 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Податковим кодексом України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог в частині скасування оскарженого у даній справі рішення про податкову заставу та відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарський справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 254 КАС України).

Згідно статті 255 цього Кодексу постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили в одній адміністративній справі, не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування рішення про опис майна у податкову заставу №2713/10/15-32-17-01 від 30.03.2017 року, оскільки у відповідача були всі передумови, встановлені ПК України і підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, для прийняття зазначеного рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги на те, що на підставі п.56.18 ст.56 ПК України, відповідач не має права вживати будь-які дії по стягненню податкового боргу, який є предметом розгляду Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/4192/15, до набрання законної сили рішенням у вказаній справі, оскільки ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2017 року такі доводи товариства визнано безпідставними та у задоволені клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням по адміністративній справі №815/4192/15 відмовлено.

Посилання ж апелянта на те, що при ухваленні рішення судом не враховано, що станом на сьогоднішній день податковий борг товариства, у зв'язку з внесенням останнім грошових коштів, не відповідає розміру, на який посилається податковий орган в своїх запереченнях проти позову, взагалі не має значення при вирішенні даної справи, оскільки право на прийняття рішення про опис майна у податкову заставу виникає у контролюючого органу з підстав, визначених пунктом 89.1 статті 89 ПК України, та не залежить від розміру суми грошового зобов'язання.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» про зобов'язання відповідача здійснити погашення податкового боргу за рахунок помилково сплачених грошових коштів з земельного податку, суд першої інстанції виходив з того, що погашення податкового боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток за рахунок помилково сплачених грошових коштів з земельного податку є неможливим та суперечить приписам чинного законодавства України.

Не погоджуюсь з таким висновком ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» в апеляційній скарзі наполягає, що судом першої інстанції не наведено норму права, на підставі якої неможливо здійснити зарахування погашення податкового боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток за рахунок помилково сплачених грошових коштів з земельного податку.

Сторонами у справі визнається, що відповідно до інтегрованої картки платника з земельного податку у ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» рахується переплата у розмірі 449 491,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів; зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов'язань, що виникли до 1 липня 2015року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов'язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено, серед іншого, за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу.

Тобто, згідно вказаної норми, погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів лише до відповідного бюджету.

Як правильно зазначив суд першої інстанції земельний податок зараховується у місцевий бюджет, тоді як податок на додану вартість - у держаний бюджет, а податок на прибуток приватних підприємств розподіляється пропорційно між державним та місцевим бюджетами.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що погашення податкового боргу з податку на додану вартість та податку на прибуток за рахунок помилково сплачених грошових коштів з земельного податку є неможливим.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Контейнерний термінал Юсеком» в частині зобов'язання Головного управління ДФС в Одеській області здійснити погашення податкову боргу за рахунок помилково сплачених грошових коштів з земельного податку згідно акту №246- 20 від 02.03.2015 року задоволенню також не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права. За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Контейнерний термінал Юсеком» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко