Справа № 389/2083/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2017 рокусправа № 389/2083/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Бишевської Н.А. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на постанову Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у вересні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо припинення виплати пенсії; зобовязати Знамянське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області поновити виплату пенсії з 31.12.2006; зобовязати Знамянське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області виплатити заборгованість по виплаті пенсії з дня припинення виплати пенсії в період з 01.07.2006 по теперішній час; зобовязати Знамянське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області виплачувати в подальшому пенсію незалежно від місця перебування.

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.07.2006 по 28.02.2017 залишено без розгляду.

Постановою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови в поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії та зобовязано Знамянське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років та виплачувати їй таку пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 березня 2017 року. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України та знаходиться на обліку у Знамянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області. Згідно з довідкою, виданою Знамянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області, позивачеві призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоровя.

В січні 2007 року ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

У серпні 2017 року позивач особисто звернулася до відповідача з заявою щодо поновлення виплати призначеної пенсії, виплата якої була припинена у звязку з виїздом до іншої держави.

Як вбачається з відповіді Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 82 від 02.08.2017, ОСОБА_1 відмовлено у поновленні виплати пенсії, оскільки пенсія виплачується за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, а згідно зі ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. На теперішній час жодної угоди між Україною та Ізраїлем щодо соціального забезпечення осіб не ратифіковано. Крім того, відповідач зазначив, що для прийняття на облік пенсійної справи пенсіонер повинен надати заяву та предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце проживання (реєстрації)).

Надаючи оцінку правомірності відмови УПФУ, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 2.9. Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації) (п. 2.22. Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону встановлено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» та рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років у звязку з постійним проживанням останньої в Ізраїлі є неправомірною, такою, що суперечить Конституції та законам України.

Окрім того, доводи відповідача щодо неможливості поновлення виплати позивачу пенсії у звязку з відсутністю реєстрації заявника на території України є необґрунтованими, адже статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Доводи апелянта, що позивач на обліку в управлінні не перебуває спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області від 07.09.2017 та копією витягу з бази даних, що свідчать лише про зняття виплат у звязку з вибуттям особи за кордон.

Спростовуючи доводи апелянта щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині присудження судових витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що розподіл судових витрат не є тотожним питанню сплати судового збору та наявності пільг щодо його сплати при зверненні до суду.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 389/2083/17 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Т.І. Ясенова