Справа № 823/1977/17
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 грудня 2017 року справа № 823/1977/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправними дій/бездіяльності та зобовязання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконними дії відповідача та зобовязати винести рішення (постанову) по заяві згідно з п. 2.1 ст. 2 наказу Міноборони № 402 про причинність звязку поранення на фронті з захворюванням органу зору;

- відшкодувати моральну шкоду у сумі 12 000 грн.;

- звільнити від сплати судового збору та судових витрат як інваліда 1 групи;

- продовжити строк звернення до суду;

- розглянути справу за відсутності позивача;

- залучити до участі у справі МД МОЗУ, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, який здійснює контроль за діями ДЗ Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України тля того щоб зясувати всі обставини справи для правильного вирішення спірного питання;

- надсилати всі рішення суду;

- розгляд справи здійснювати колегіально;

- забезпечити безоплатною правовою допомогою;

- надати можливість знайомитися з матеріалами справи;

- надсилати копію інформації з носія судових засідань та копії журналу і протоколу судових засідань;

- витребувати у відповідача всі письмові звернення та відповіді, скарги за 2017 рік і зясувати: чому саме не потрібно рішення про встановлення причинного звязку поранення і захворювання по зору з перебуванням на фронті?

Відповідно до статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду відбувається шляхом подання позовної заяви, яка має бути оформлена згідно статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись з позовною заявою позивача, суддя встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 4 ст. 105 КАС України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач просить визнати незаконними дії Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та зобовязати винести рішення (постанову) по заяві згідно з п. 2.1 ст. 2 наказу Міноборони №402 про причинність звязку поранення на фронті з захворюванням органу зору, однак позивачем не визначено, які саме права, свободи або інтереси, на думку позивача, були порушені діями/бездіяльністю відповідача субєкта владних повноважень, та не надано доказів на підтвердження зазначених тверджень.

Суддя звертає увагу, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.( ч. 3 ст. 2 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, позивачу необхідно здійснити уточнення прохальної частини адміністративного позову та визначити рішення, яке на думку позивача є незаконним або яка бездіяльність допущена органом, у разі невчинення дій, що б останні відповідали вимогам ст. 105 КАС України.

КАС України також визначає, що у позовній заяві зазначається у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо (п. 5 ч. 1 ст. 106 КАС України).

Разом з тим, суддя враховує копію посвідчення серії Є № 047673 від 19.09.2005 про визначення ОСОБА_1 інвалідом 1 групи, у контексті реалізації права на пільги щодо сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Тобто, позивачем надано достатній доказ наявності підстав для віднесення позивача до категорії осіб звільнених від сплати судового збору, зокрема наявності статусу інваліда І групи.

Що ж стосується забезпечення безоплатною правовою допомогою, суддя зазначає, що зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги врегульовано ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 № 3460-VI.

Статтею 9 Закону передбачено, що суб'єктами надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні є: 1) органи виконавчої влади; 2) органи місцевого самоврядування; 3) фізичні та юридичні особи приватного права; 4) спеціалізовані установи.

Суддя враховує ч. 4, 5, 6 Закону, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов'язані надати такі послуги. Органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування забороняється встановлювати плату за надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, та за видачу особам бланків заяв, звернень, запитів, довідок, інших документів, подання яких передбачено законодавством для реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 2 ст. 106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Виходячи зі статті 106 КАС України, позивачем не надано належних доказів, що б підтверджували відмову органів влади у наданні правової допомоги (звернення або відповідь), або ж обгрунтування причин неможливості надання таких доказів.

Також, відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб під час здійснення повноважень.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню у вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві, у порушення вимог п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 106 КАС України не викладено обставин у обґрунтування позовної вимоги стосовно відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 12 000 грн., не зазначено у чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з ч. 4 ст. 106 КАС України, позовна заява підписується позивачем із зазначенням дати її підписання. Позовна заява підписана ОСОБА_1, проте, до матеріалів позовної заяви не додано документів, що дають можливість встановити адміністративну процесуальну правоздатність позивача.

Зазначене у поєднанні з викладеним у прохальній частині позову клопотанням про здійснення розгляду справи без присутності позивача фактично позбавить суд можливості встановити особу позивача за наявними у справі документами.

Враховуючи зазначене, позивачу необхідно надати копію паспорта.

Окрім того, ч. 3 ст. 106 КАС України унормовано, що до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Згідно, наданих додатків до заяви клопотання гр. ОСОБА_1 від 04.12.2017, яка є безпосереднім додатком до адміністративного позову, останні не містяться в копіях для відповідача, що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 106 КАС України.

Суддя також зазначає, що інші заявлені вимоги позивача вчиненні виключно у межах процесуальних прав визначених ст. 49-51, 53 КАС України, а тому не є вимогами адміністративного позову в розумінні ст. 105 КАС України.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись статтями 106, 108 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправними дій/бездіяльності та зобовязання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк до 09 січня 2018 року для усунення недоліків позовної заяви.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена через Черкаський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.Г. Паламар