Справа № 308/9468/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10819/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до ОСОБА_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2017 року Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Чопський ПЗ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив примусово видворити громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі № 308/9468/17 позов Чопського ПЗ було задоволено. Примусово видворено з України громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У апеляційній скарзі представник відповідача просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову Чопського ПЗ. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що мотивує тим, що судом першої інстанції при вирішення позовних вимог Чопського ПЗ не були враховані вимоги Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року, яким ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав. Вважає, що до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 має застосовуватися реадмісія, а не примусове видворення відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули. Відповідач та його представник просили розглядати справу за їх відсутності. Відтак, розгляд справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України здійснено без учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Чопського ПЗ, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 25 вересня 2017 року незаконно перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку, однак після цього був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та того ж дня на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документів що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Заборон, перелічених у ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження, немає. Коштів для виїзду з території України у нього немає. Також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з таких міркувань.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною 3 ст. 29 вказаного Закону встановлено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 у м. Нью-Йорку. Процедура реадмісії громадян Вєтнаму визначена ст. 4 цієї Угоди.

Судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не було враховано того, що оскільки відповідач був прийнятий Україною на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, то він підлягає не примусовому видворенню за процедурою, передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав від 25 вересня 2007 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав».

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року по справі № 308/9468/17 та прийняти нову, якою у задоволенні позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 5 грудня 2017 року.