Справа № 826/14346/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 грудня 2017 року № 826/14346/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО ЛІДЕР» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «B3» від 03 листопада 2017 року № про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 356269,00 грн., прийняте ГУ ДФС у м. Києві на підставі Акту від 17 жовтня 2017 № 729/26-15-14-04-01/40040248 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО ЛІДЕР» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючий орган в порушення вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок без будь-яких чітких та обгрунтованих пояснень з посиланням на конкретні пункти та статті податкового законодавства, в Акті перевірки дійшов висновку про неправильне ведення позивачем обліку суми від'ємного значення та фактичну відсутність від'ємного значення за червень 2017 року на суму 356269 грн. податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) в розрізі звітних (податкових) періодів у додатку 2 (Д2) до податкової декларації за липень 2017 року, та на власний розсуд визначив такий склад від'ємного значення за платника податків. Відповідно, неправомірно дійшов висновку про завищення заявленої суми бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2017 року на суму 356269 грн., в зв'язку з чим встановив порушення п.200.4 ст. 200 ПК України, і як наслідок, прийняв протиправне податкове повідомлення - рішення. Крім того, позивач вказав на протиправність посилання контролюючого органу на Лист ДФС від 22 липня 2016 року №24830/7/99-99-15-03-02-17 «Про внесення змін до форми податкової декларації з податку на додану вартість», оскільки лист носить рекомендаційний характер.

Відповідач позовні вимоги не визнав. В запереченнях проти позовних вимог зазначив, що висновки здійснені з урахуванням листа Державної фіскальної служби України від 22 липня 2016 року №248030/7/99-99-15-03-02-17 «Про внесення змін до форми податкової декларації з податку на додану вартість», яким встановлено алгоритм порядку заповнення податкової звітності та розшифровку від'ємного значення різниці між податковими зобов'язаннями і податковим кредитом в розрізі постачальників.

Як вбачається із матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року, про що було складено Акт № 729/26-15-14-01-01/40040248 від 17 жовтня 2017 року.

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем порушено пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Еко Лідер» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2017 року на суму 356 269,00 грн.

Позивач, не погодившись з висновками, наведеними в Акті перевірки та керуючись пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України направив відповідачу заперечення від 24 жовтня 2017 року №282, в яких, посилаючись на відсутність правового обґрунтування визначених в Акті перевірки порушень, просив скасувати Акт перевірки.

Під час розгляду заперечень службові особи відповідача надали пояснення, що висновки, надані в Акті перевірки, пояснюються порушенням методології заповнення додатків 2 та 3 до декларації, рекомендованої в листі Державної фіскальної служби України від 22 липня 2016 року №24830/7/99-99-15-03-02-17.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві за результатами проведеної перевірки та на підставі Акту перевірки, винесено позивачу оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 03 листопада 2017 року № на суму 356 269,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з висновками, викладеними в Акті перевірки та правомірністю прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, відповідач заперечував проти позову. За згодою сторін суд подальший розгляд справи здійснив у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення суми податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: - враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Подання податкової декларації з податку на додану вартість передбачено статтями 46 та 203 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом 1 пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час подання позивачем.

Наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 (зі змінами і доповненнями) затверджено форму податкової декларації та порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ.

У відповідності з пп. 2 і 3 пункту 10 Розділу III Порядку заповнення декларації, додатками до декларації є, зокрема, довідка про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2) та розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3).

Позивачем заповнена декларація у відповідності з абз. 1 пп.2, пп.3, пп.4 пункту 5 Розділу III Порядку заповнення декларації.

Суд погоджується з позивачем, що з огляду на приписи пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, при визначенні податкового зобов'язання з ПДВ у складі податкового кредиту звітного періоду враховуються суми податкового кредиту сформованого у поточному податковому періоді та суми від'ємного значення з ПДВ, що виникло у минулому звітному періоді, при цьому у випадку послідовного виникнення від'ємного значення у декількох минулих податкових періодах, таке значення може бути сформовано за рахунок відповідних сум від'ємного значення у таких минулих періодах.

Відповідачем зазначено про наявність помилки при заповненні як додатку 2 (Д2), так і таблиці додатка 3 (ДЗ) до декларації з податку на додану вартість, а саме: не застосовано принцип хронології формування від'ємного значення, згідно з яким податкові зобов'язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого, що, зокрема, слугувало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому, відповідач посилався на лист Державної фіскальної служби України від 22 липня 2016 року №24830/7/99-99-15-03-02-17.

Оскільки, як вбачається із Акту перевірки, факт оплати сум ПДВ контрагентам-постачальникам знайшов своє підтвердження наданими в ході перевірки банківськими виписками: 16.06.17, 29.06.17, 30.06.17, 07.07.17, 10.07.17, 11.07.17, 20.07.17, та що суми від'ємного значення з ПДВ, заявлені до бюджетного відшкодування в липні 2017 року заявлені в межах сум фактично сплачених у попередніх та звітному (податковому) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України та не перевищували суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України на час подання податкової декларації, а також, що помилка в заповненні додатку 2 до декларації не вплинула на розрахунки позивача з бюджетом, з чим погодився представник відповідача у судовому засіданні, - підстав для визнання відсутності у позивача права на отримання бюджетного відшкодування за період липень 2017 року та на відсутність права на врахування такої суми від'ємного значення при наданні відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку у розмірі 356269,00 грн. - суд не знайшов.

Щодо зауважень позивача з приводу відсутності посилань в Акті перевірки від 17 жовтня 2017 № 729/26-15-14-04-01/40040248 на норми чинного законодавства при зазначенні виявлених порушень, суд зазначає наступне.

Оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами регулюється Порядком, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (із змінами та доповненнями).

Так, згідно абз. 1 пп.2 пункту 4 Розділу III Порядку оформлення результатів документальних перевірок описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення.

В порушення вищезазначеної норми контролюючим органом в Акті перевірки щодо виявленого порушення не здійснено посилання на конкретні пункти і норми чинного законодавства, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Разом з тим, будь-яких пояснень з цього приводу відповідачем не надано.

З приводу посилань відповідача на лист Державної фіскальної служби України від 22 липня 2016 року №24830/7/99-99-15-03-02-17, як на обґрунтування застосування до позивача оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням негативних наслідків, - суд розділяє думку позивача, що вказаний лист носить рекомендаційний характер і не має сили закону.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Зокрема, відповідачем не було доведено жодних обставин, за якими суду слід було б дійти висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2017 року.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про неправомірність винесеного відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 03 листопада 2017 року №, а тому позовні вимоги про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягає задоволенню.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у відповідності до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «B3» від 03 листопада 2017 року № про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 356269,00 грн., прийняте ГУ ДФС у м. Києві на підставі Акту від 17 жовтня 2017 № 729/26-15-14-04-01/40040248 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕКО ЛІДЕР» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року.

3. Присудити з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еко Лідер» (, 02140, м. Київ, вул. Олександра Мишуги, б. 2, оф. 418) судовий збір в сумі 5344,03 грн. (п'ять тисяч триста сорок чотири гривні 03 копійки).

Постанова набирає законної сили у відповідності з нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко