Справа № 462/4301/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/11036/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії по перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова (далі - Управління), в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну особу в цілому по Україні, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2016 рік, відповідно до ст.40 Закону при призначенні пенсії за віком та зобов'язати Управління здійснити перерахунок розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну особу в цілому по Україні, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016 рік, відповідно до ст.40 Закону, починаючи з 15.08.2017.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2017 позовну заяву задоволено частково в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання Управління здійснити позивачу перерахунок розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну особу в цілому по Україні, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016 рік, відповідно до ст.40 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.09.2017.

З таким рішенням не погодилось Управління, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, так як вважає, що при прийняті рішення судом неповністю з'ясовано обставини справи, висновки не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, зокрема, що судом при винесенні рішення не взято до уваги твердження, що згідно із ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один з видів пенсії за вибором. А згідно ст. 45 вказаного Закону перевід з одного виду пенсії на інший (з одного Закону на інший) провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тому вражає, що при переведенні позивача з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, в тому числі в сільському господарстві за 2010 рік - 1982,63 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд проведено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01.09.2012 по 31.08.2017 перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та отримував пенсію, призначену за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», за вислугою років як військовослужбовець.

15.08.2017 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а 17.08.2017 із заявою про застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну особу в цілому по Україні, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016 рік, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак отримав лист №157/П-9/3лз від 05.0.2017, яким Управління повідомило заявника про застосування показника середньої заробітної плати за 2010 рік.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом і в даному випадку показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої вказаним Законом.

Однак, як правильно встановив місцевий суд, позивачу попередньо було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. У вказаному Законі при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується, позаяк основою доходу в даному випадку служить грошове забезпечення.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, у серпні 2017 року позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Враховуючи, що пенсія позивачу згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку його пенсії повинен був застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015 та 2016 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 21-612а14 від 31.03.2015 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 17 жовтня 2017 року у справі № 462/4301/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний