Справа № 809/1279/17
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 809/1279/17

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

за участю секретаря Королевич О.В.,

за участю сторін:

представника позивача: не з'явилася,

представника відповідача: Дутка-Гефко Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2,

до відповідача: Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № та № від 13.09.2017,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2017 ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №, № та № від 13.09.2017.

Позовні заяви мотивовані тим, що за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 було складено акт від 28.08.2017 за №947/09-19-13-07/НОМЕР_2 та винесено податкові повідомлення-рішення від 13.09.2017 за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на 27359, 00 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 5471,8 грн.; за №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн.; за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 328307,94 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 65661, 59 грн. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та незаконними, оскільки податковий орган не взяв до уваги той факт, що ПАТ "Віес Банк" здійснено прощення заборгованості за кредитними договорами, змінено валюту зобов'язання за кредитами з іноземної валюти у гривню та визначено суми анульованого боргу в розмірі 182553,03 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 01.01.2014 становило 1459146,37 грн. Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 отримала додаткові блага, оскільки не вважається додатковим благом та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01 січня 2014 року. На підставі наведеного просила позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, в судове засідання, призначене на 30 листопада 2017 року не з'явилася, на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснила, що працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2, за результатами якої складено акт перевірки та винесено податкові повідомлення-рішення № від 13.09.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 27359, 00 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 5471,8 грн.; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн.; за № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 328307,94 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 65661, 59 грн. Зазначила, що в ході перевірки встановлено, що позивач не подала податкову декларацію за 2016 рік, відповідно не включила у податкову декларацію за 2016 рік отриманий дохід від ПАТ «ВіЕс Банк» у вигляді додаткового блага в розмірі 1459146,37 та не нарахувала і не сплатила податок з доходів фізичних осіб в розмірі 262646,35 грн., чим порушила вимоги п.1.2, п.п. 1.6, п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ, пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 п.167.1 ст.167 та пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України. У зв'язку з несплатою зазначеної суми податку на доходи фізичних осіб до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 65661,59 грн., а за несплату військового збору застосовано штрафні санкції в розмірі 5471,8 грн. Таким чином, податкові повідомлення-рішення №, № та № прийняті правомірно. В задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заперечення проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд дійшов про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 28.08.2017 працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 28.08.2017 за № 947/09-19-13-07/НОМЕР_2 (а.с.15-20).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 порушила вимоги пп.«д» п.164.2.17 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті чого їй донараховано 262646,35 грн. податку на доходи фізичних осіб; порушила пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 ПК України, а саме: не подала річну декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, внаслідок чого до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170, 00 грн.; порушила вимоги п.1.2, п.п. 1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, в результаті чого їй донараховано 21887,20 грн. військового збору.

На підставі акту перевірки відповідач 13.09.2017 виніс податкові повідомлення-рішення: № - про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 27359,00 грн. з яких 21887,2 грн. за основним платежем та 5471,8 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.; № - про застосування штрафних (фінансових) санкцій за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн. та №- про збільшення суми грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 328307, 94 грн., з яких 262646,35 грн. за основним платежем та 65661,59 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувало те, що ОСОБА_2 в 2016 році отримала дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ «ВіЕс Банк», однак не подала декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік і, відповідно, не відобразила у податковій декларації доходи, отримані від ПАТ «ВіЕс Банк» у вигляді додаткового блага в розмірі 1459146,37 грн., на підставі рішення банківської установи про анулювання боргу (тіла кредиту) ОСОБА_2, у зв'язку з чим позивачем не нараховано та не сплачено податку з доходів фізичних осіб в розмірі 262646, 35 грн. та військового збору в розмірі 21887, 2 грн., та до неї застосовано фінансові (штрафні) санкції за неподання річної декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік в розмірі 170,00 грн.

Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №06-2/416Ф від 09.11.2007, ПАТ «ВіЕс Банк» відкрив для ОСОБА_2 кредитну лінію на поновлюваній основі та надав кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 220000, 00 доларів США, що станом на день їх видачі дорівнює еквіваленту 1111000, 00 грн., строком до 06.11.2017 на придбання продукції, особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (а.с. 22-25).

По кредитному договору від 07.08.2008 за № 06-2/140 ПАТ «ВіЕс Банк» видано ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 80000, 00 доларів США, що станом на день видачі становить 387560, 00 грн.

В подальшому ПАТ «ВіЕс Банк» було прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості за кредитним договором 06-2/416Ф від 09.11.2007, а саме: тіла кредиту 1041712,02 грн. та відсотків у розмірі 98169,98 грн. про що було повідомлено позивача листом №09-4/22621 від 29.12.2016 (а.с. 26).

Листом за № 09-4/22642 від 29.12.2016 ПАТ «ВіЕс Банк» повідомлено ОСОБА_2 про прийняття рішення щодо анулювання (прощення) кредитної заборгованості за кредитним договором №06-2/140 від 07.08.2018, а саме: тіла кредиту у розмірі 417434, 35 грн. та відсотків у розмірі 38394, 29 грн. (а.с.27).

Крім того, даними листами роз'яснено позивачу, що анульована сума заборгованості являється її доходом, отриманим як додаткове благо, а тому їй необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Приймаючи оскаржуване рішення, податковий орган вважав, що ОСОБА_2 в порушення вимог чинного законодавства не подала декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік і, відповідно, у рядку "01.07"- "інші доходи" податкової декларації не зазначила доходи, отримані нею як додаткове благо внаслідок анулювання банківськими установами заборгованості, та не сплатила податку з доходів фізичних осіб і військового збору.

При вирішенні даного спору, суд виходив з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Згідно із ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 6.1. статті 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.п.16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV ПК України.

В п.п.162.1.1. п.162.1. ст.162 розділу IV ПК України визначено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

За приписами п.п.163.1.1. п.163.1. ст.163 цього Кодексу об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абз."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно із п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.164.4 ст.164 ПК України під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Аналізуючи дані положення ПК України, суд погоджується з висновками податкового органу, що заборгованість, прощена позивачу банківськими установами, включається до його річного оподатковуваного доходу як отримане додаткове благо.

За таких обставин, на переконання суду, ОСОБА_2 повинна була подати податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та задекларувати анульовану заборгованість, отриману як дохід від ПАТ «ВіЕс Банк» у вигляді додаткового блага за кредитним договором № 06-2/416Ф тіла кредиту в розмірі 1041712,02 грн., а також за кредитним договором № 06-2/140 тіла кредиту в розмірі 417 434,35 грн., що в загальному розмірі становить1459146,37 грн., та сплатити податок з доходів фізичних осіб.

З урахуванням норм п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Враховуючи, що ОСОБА_2 отримала дохід у вигляді додаткового блага в загальному розмірі 1459146,37 грн., то за ставкою податку 18 % їй донараховано податку в розмірі 262646,35 грн. (1459146,37 х 18% = 262646,35).

Стосовно доводів представника позивача про те, що ОСОБА_2 надміру сплатила коштів по кредитних зобов'язаннях перед банком з урахуванням відкритого виконавчого провадження за рішеннями судів в цивільних справах про стягнення боргу за кредитними договорами, а тому прощена банком сума заборгованості не може бути її доходом в розумінні Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.

09.10.2015 відкрито виконавче провадження №48969535 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ ВіЕсБанк кошти в розмірі 1601027, 37 грн за кредитним договором №06-2/416Ф, та виконавче провадження № 48969806 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ФольксБанк» боргу по кредитному договору № 61-2/140 в розмірі 620912,16 грн. По вказаних виконавчих провадженнях розпочато примусове виконання. Проте, під час примусового виконання рішень судів у вищезазначених виконавчих провадженнях на рахунки стягувача кошти не надходили. Таким чином, подвійне стягнення не проводилось, всі погашення відбувались в добровільному порядку, що підтверджується листом ПАТ «ВіЕс Банк» від 30.11.2017 з підтвердженням доданими документами (а.с.201-227).

Таким чином, відповідно до п.167.1 ст.167 ПК України ГУ ДФС в Івано-Франківській області правомірно донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб в розмірі 262646,35 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 65661,59грн. (262646,35 грн. х 25%).

Порядок подання річної декларації про майновий стан та доходи визначений у ст.179 ПК України. В п.179.1 ст.179 ПК України передбачено обов»язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Податкова декларація заповнюється платником податку самостійно або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II цього Кодексу (п.179.5 ст.179 ПК України).

Згідно із п.179.7 ст.179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Форма декларації про майновий стан і доходи затверджена наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 №1395.

Згідно приписів п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2017, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції з неподання декларації у розмірі 170 грн.

Щодо правомірності нарахування позивачу податкового зобов'язання по військовому збору суд зазначає наступне.

Законом України від 31 липня 2014 року № 1621-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів" з 03 серпня 2014 року запроваджено військовий збір.

Нормами п.16-1. підр.10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп.1.1. п. 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені п.162.1. ст.162 цього Кодексу.

В пп.1.2. п. 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, а саме: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пп.1.3. п.16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту

Відповідно до пп.1.4. п.16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Приписами підпункту 1.5. коментованого пункту визначено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники військового збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені ст.176 цього Кодексу (підпункт 1.6. пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно п. «в» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов'язані, зокрема, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Отже, дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага (суми заборгованості прощеної ПАТ "Укрсоцбанк" за його самостійним рішенням) включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 відсотка.

Таким чином, відповідачем правомірно донараховано позивачу за 2016 рік військового збору в розмірі 27359,00 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 5471,8 грн.

Відповідно до п.п. 54.3.5 п.54.3 ст.53 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно із п.58.1 ст.58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.58.2 ст.58 ПК України).

Відповідно до ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п.56.1 статті). З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (п.56.18 статті).

В п.123.1 ст.123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність дій Головного управління ДФС в Івано-Франківській області щодо винесення податкових повідомлень-рішень від 13.09.2017, за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на 27359,00 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 5471,8 грн.; №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за неподання декларації у розмірі 170 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 262646, 35 грн., в тому числі і за штрафними санкціями в розмірі 65661, 59 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 05.12.2017.