Справа № 263/14062/17
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/782/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, третя особа: Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області щодо припинення з 1 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 серпня 2017 року; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до ст.267 КАС України. В обґрунтування позовних вимог зазначила, у 2005 році здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням. 29.12.2016 року зареєструвала місце свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, де фактично проживає по теперішній час. У січні 2017 року була взята на облік в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області та отримувала пенсію за віком з січня 2017 року по липень 2017 року. Разом з тим, з 1 серпня 2017 року, відповідач без жодних пояснень припинив виплату пенсії, рішення про це, на вимогу ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не прийняв. На її звернення щодо причин припинення виплати пенсії отримала відповідь від 18.08.2017 року, що для поновлення виплати пенсії їй необхідно особисто надати відповідачу зокрема оригінал та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або рішення про відмову у видачі довідки. Вважає, що своїми діями відповідач грубо порушив охоронюване Конституцією її право на соціальний захист, тим самим позбавив єдиного джерела для існування.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали заяви про підтримку позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог за обставинами наведеними в запереченнях, з яких вбачається, що припинення виплати пенсії повязане з вимогами Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 8.06.2016 року №365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». З 1.09.2014 року електронна пенсійна справа ОСОБА_3 була взята на облік в управлінні та з 1.08.2017 року виплата пенсії їй припинена (до зясування фактичного місця проживання) Управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради. Станом на 1.10.2017 року позивач до відповідача особисто не зверталася. Для поновлення виплати пенсії їй необхідно особисто звернутися до Управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради та ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області.

Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради в письмових поясненнях зазначив, що позивач зареєстрований у м.Маріуполі, а отже перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на законних підставах. Станом на 15.11.2017 року позивач, як внутрішньо переміщена особа в управлінні не перебуває. Взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та зняття з обліку може проводитися виключно на підставі заяви. Звернення до управління з відповідною заявою є правом особи, але не обовязком. Оскільки на момент звернення до суду з зазначеним позовом, позивач не перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсія має виплачуватися на загальних підставах, без застосування вимог постанови Кабінету Міністрів України від 5.11.2014 року №637.

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.08.2005 року ОСОБА_1 здобула право на пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії АГ №951760.

Електронна пенсійна справа ОСОБА_1 з 1.01.2017 року була взята на облік в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області.

Відповідачем з 1.08.2017 року ОСОБА_1 не була внесена у відомості на виплату пенсії до зясування фактичного місця проживання , з посиланням на постанову КМУ від 8.06.2016 року №365.

29.12.2016 року позивач ОСОБА_1 зареєструвалася та стала проживати в квартирі №177, розташованої у будинку №32 по вул..Троїцькій в м.Маріуполі, яка на підставі договору-купівлі від 29.12.2016 року належить їй на праві приватної власності.

З 1 серпня 2017 року нарахування пенсії ОСОБА_1 припинено, з цього приводу в матеріалах пенсійної справи відсутнє жодне рішення.

На звернення позивача ОСОБА_1 від 18.08.2017 року відносно причин припинення виплати пенсії отримала відповідь від 18.08.2017 року, с посиланням на те, що вона відноситься до внутрішньо переміщених осіб і для поновлення виплати пенсії їй необхідно особисто надати відповідачу заяву про поновлення виплати пенсії, оригінал та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або рішення про відмову у видачі довідки.

Так, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтями 44, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Позивач є громадянкою України і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії довічно за віком, яка була їй призначена з 2005 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, розпорядженнями управлінь ПФУ, які знаходяться в пенсійній справі.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини другої статті 49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача ОСОБА_1 прийнято на облік до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя з 1.01.2017 року, тобто в розпорядженні відповідача є документи, необхідні для поновлення виплати пенсії.

Відповідно до п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачений обов'язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Посилання відповідача у запереченнях на не надання позивачем довідки про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи безпідставне, так як жодною нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надати вище згадану довідку. Крім того, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, на що посилався відповідач у своїх запереченнях та при прийнятті рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Відповідно до ч.3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

З огляду на вище викладене, постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, є підзаконним нормативно-правовим актом, який не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Таким чином, судом встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу з 1.08.2017 року було пов'язане саме з перевіркою інформації щодо реєстрації позивача в Єдиній базі даних переміщених осіб, обґрунтоване не наданням останнім довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, чим відповідачем проігнороване право позивача на отримання пенсії на загальних підставах.

Зокрема, з вказаного часу до спірних правовідносин не підлягало застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, як то Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365.

Системний аналіз наведених положень законодавства, в контексті встановлених судом обставин справи, дає підстави для висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для відмови позивачу у виплаті йому пенсії та покладення на нього обов'язку щодо надання довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області щодо припинення з 1 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії починаючи з 1.08.2017 року, тобто з часу припинення виплати, підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми за один місяць, тому зазначену постанову необхідно звернути до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимоги позивача в частині зобов'язати відповідача, як суб'єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової ( абзац перший підпункту 3.2 пункту 3,абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

При вирішенні справи суд враховує, що спосіб захисту порушених прав позивача має бути ефективним, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таку правову позицію відображено, зокрема, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 року рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення також підлягає задоволенню.

Як вбачається з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. В той же час відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його територіальні органи. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору компенсуються за рахунок Державного бюджету України, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2,9,10,11,17, 72,86,94,159,161,160,162,163,167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, третя особа: Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області щодо припинення з 1 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) виплату пенсії за віком з 1 серпня 2017 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до ст.267 КАС України.

Постанова суду в частині виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Особи, які брали участі у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: П.І.Папаценко