Справа № 817/1559/17
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 рокуР і в н е 817/1559/17
16 год. 34 хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" (далі позивач, ТзОВ "Акс - Буд") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.10.2017 року №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюване рішення прийнято за наслідками проведення документальної планової виїзної перевірки, під час якої контролюючим органом виявлено заниження платником податків значення суми податку на прибуток, задекларованого за 2015 рік на 202212,00 грн. Позивач з такими висновками відповідача не погоджується та вважає їх безпідставними. Зокрема, зазначає, що описані в акті перевірки господарські операції з контрагентами ТОВ "Торгово-промислова компанія "Алюмакс-Дніпро", ТОВ "Алюпроф Система Україна" за спірний період призвели до фактичного руху активів підприємства, тобто носили реальний характер. Позивач вказує, що до перевірки ним було надано усі необхідні первинні документи на підтвердження того, що поставка товарів від названих контрагентів та їх подальше використання у власній господарській діяльності платника податків дійсно мали місце. Твердження відповідача щодо наявності недоліків у наданих первинних документах, відсутності певних документів та недобросовісності контрагентів платника податків, на думку позивача, не знаходять свого підтвердження аргументованими доводами та спростовуються наданими для суду доказами. Тому, вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення неправомірним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов, на обґрунтування яких зазначає, що за наслідками позапланової виїзної документальної перевірки позивача виявлено порушення останнім, зокрема, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, яке полягало в заниженні платником податків показників доходів за 2015 рік, в результаті чого ним було занижено значення суми податку на прибуток, задекларованого за 2015 рік на 202212,00 грн. Відповідач посилається на ту обставину, що підставою вказаних порушень стало не відображення у складі інших доходів позивача доходу від безоплатно одержаних оборотних активів (товарів) від контрагентів ТОВ "Торгово-промислова компанія "Алюмакс-Дніпро" та ТОВ "Алюпроф Система Україна". Зокрема, відповідач вважає, що позивач, як платник податків, не надав контролюючому органу під час перевірки достатніх доказів фактичного вчинення господарських операцій, в тому числі щодо підтвердження транспортування товарів. Крім того, відповідач наголошує, що під час перевірки позивачем не надано документів, які засвідчують якість по отриманих товарах. Тому вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення правомірним.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила з наведених підстав. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що з 04.09.2017 по 15.09.2017 Головним управлінням ДФС у Рівненській області на підставі наказу від 17.08.2017 №1164 та направлень від 01.09.2017 №1155/17-00-14-01, №1154/17-00-14-01, №1153/17-00-14-01 (а.с.47-50) проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. Результати даної перевірки оформлені актом №924/17-00-14-01/34580879 від 22.09.2017 (а.с. 8-33).

Платником податків подані заперечення на акт перевірки від 22.09.2017 №924/17-00-14-01/34580879, за наслідками розгляду яких контролюючим органом висновки акту залишені без змін.

11.10.2017 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення ТзОВ "Акс - Буд" розмір грошового зобовязання по податку на прибуток у загальній сумі 202212 грн. (а.с. 6, 59).

В основу прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення покладено висновки податкового органу про порушення вимог п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, яке полягало у заниженні платником складу інших доходів за 2015 рік на загальну суму 1 123 401,00 грн. внаслідок не відображення ним у складі інших доходів доходу від безоплатно одержаних оборотних активів (товарів) від ТОВ "Торгово-промислової компанії "Алюмакс-Дніпро" та ТОВ "Алюпроф Система Україна" та на підставі висновків про те, що задекларовані господарські операції із придбання у контрагентів товарів не відбулися у дійсності.

Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення від 11.10.2017 № у адміністративному порядку позивачем не надано.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (надалі - Закон України №996-XIV, в редакції, чинній на час здійснення господарських операцій), господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Абзацом 11 статті 1 Закону №996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Висновок аналогічного характеру відображений у рішенні Верховного суду України від 27.10.2015 у справі 21-1539а15.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції та необхідність фіксування такої зміни у первинних документах, кореспондує з нормами Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 вищевказаної статті для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 07.05.2015 між ТОВ "Торгово-промисловою компанією "Алюмакс-Дніпро" (надалі постачальник) та ТзОВ "Акс - Буд" (надалі покупець) було укладено договір №07/05-1, предметом якого стала поставка покупцеві алюмінієвих композитних панелей "Alufas" (надалі продукція), кількість і ціна яких визначається у специфікаціях, доданих до договору, на загальну суму 530635,12 грн. (а.с.61-63).

Крім того, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.02.2011 між ТОВ "Алюпроф Система Україна" (надалі постачальник) та ТзОВ "Акс - Буд" (надалі покупець) було укладено договір №12/02-11, предметом якого стала поставка покупцеві алюмінієвого профілю "Aluprof" (надалі товар) в асортименті, кількості та за ціню, обумовленими сторонами (а.с.72-76).

01.04.2015 між ТОВ "Алюпроф Система Україна" та ТзОВ "Акс - Буд" було укладено додаткову угоду №3 до вищевказаного договору поставки від 01.02.2011 №12/02-11 (а.с.77-78).

Фактичне виконання сторонами взятих на себе за вказаними договорами зобов'язань, здійснення розрахунків за ними та використання отриманих товарів (робіт, послуг) в межах здійснення власної господарської діяльності позивача прослідковується з: загальних вимог по транспортуванню, зберіганню, обробці АКП і технічних характеристик АКП, що постачають за договором, специфікацій, видаткових накладних, виписок про рух коштів на банківському рахунку позивача, рахунків на оплату, витягів з карток рахунків бухгалтерського обліку, витягів із оборотно-сальдової відомості по рахунку, акту звірки взаєморозрахунків (а.с.64-71, а.с.79-88).

Подальше використання придбаного товару у власній господарській діяльності позивача здійснювалося шляхом його використання у виробничому процесі, що підтверджується договорами підряду, додатковою угодою до договору підряду, специфікаціями виробів та конструкцій, актами прийняття виконаних робіт, виписками про рух коштів на банківських рахунках, видатковими накладними, договором поставки, звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача (а.с.101-153).

Суд зазначає, що надані позивачем для перевірки та в судове засідання документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ "Торгово-промисловою компанією "Алюмакс-Дніпро" та ТОВ "Алюпроф Система Україна" є первинними в розумінні Закону України №996-XIV та Податкового кодексу України, відповідають необхідним вимогам, передбаченим законодавством, а виписані податкові накладні містять усі необхідні реквізити.

Суд відхиляє твердження відповідача, що не надання платником податків до перевірки документів, що засвідчують якість товару по отриманих товарно-матеріальних цінностях та не надання ним товарно-транспортних накладних свідчить про безтоварність господарських операцій з вказаними контрагентами.

Перш за все, сама по собі собою наявність або відсутність окремих документів, як і помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, при дослідженні питання реальності конкретної господарської операції слід брати до уваги особливості та умови її здійснення, в тому числі і ті, що закріплені у договорі.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2015 між ТзОВ "Акс - Буд" (надалі підприємство) та ОСОБА_4 (надалі особа) було укладено договір, предметом якого стало надання особою для використання підприємством у службових цілях автомобіля, який належить цій особі (а.с.89-91).

Згідно з поясненнями представника позивача, саме цей автомобіль використовувався для транспортування придбаних у зазначених контрагентів алюмінієвих композитних панелей та профілів.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно положень 11.1 вищезазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Проте, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників), а не визначають правила податкового обліку валових витрат платників податку. При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

По своїй суті товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак, враховуючи належне оприбуткування та підтверджене використання позивачем у своїй діяльності придбаного у контрагентів товару, факт відсутності товарно-транспортних накладних не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат.

Таким чином, покликання контролюючого органу на відсутність товарно-транспортних накладних під час перевірки не може слугувати єдиною та безумовною підставою для висновків про безтоварність господарських операцій позивача із контрагентами загалом, оскільки з решти наданих платником податків до перевірки та в судове засідання документів вбачається, що рух активів все ж таки мав місце.

Аналогічну позицію висловлено у рішеннях Вищого адміністративного суду від 08.09.2015 у справі №815/7059/14, 28.10.2015 у справі №808/4187/14, від 27.10.2015 у справі №804/2226/14, від 14.07.2016 у справі №815/4714/15.

З огляду на наведене висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, внаслідок безтоварності господарських операцій з контрагентами ТОВ "Торгово-промислової компанії "Алюмакс-Дніпро" та ТОВ "Алюпроф Система Україна" не знаходять свого підтвердження належними і допустимими доказами. У зв'язку з цим, твердження відповідача щодо заниження платником податків показників доходів за 2015 рік, в результаті чого ним було занижено значення суми податку на прибуток, задекларованого за 2015 рік на 202212,00 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, оспорюване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.10.2017 № не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною 3 статті 2 КАС України, а тому підлягає визнанню неправомірним та скасуванню судом.

Як передбачено частиною 4 статті 94 КАС України, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.10.2017 №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Акс - Буд" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3033 (три тисячі тридцять три) грн. 18 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Борискін С.А.