Справа № 826/1911/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1911/17 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 10 від 13 січня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми» у частині накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення із займаної посади;

поновити його на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09 квітня 2010 року позивач перебуває на службі в органах внутрішніх справ України. Починаючи з 07 листопада 2015 року позивач працював на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві.

На підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві полковником поліції Крищенком А. Є № 10 від 13 січня 2017 року «Про проведення службового розслідування» комісією проведено службове розслідування щодо порушення обліково-реєстраційної дисципліни, порушення строків виконання доручень слідчого, вимог технічного захисту інформації, стану службової підготовки, стану дисципліни та законності серед деяких працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві.

За результатами службового розслідування встановлено, що оперуповноважений капітан поліції ОСОБА_3 у 2016 році не розкрив жодного кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 149, 301, 358 Кримінального кодексу України, виявлено факт укриття ним злочину, передбаченого ст. 315 Кримінального кодексу України щодо схилення до вживання наркотичних речовин неповнолітньої. Встановлено, що ОСОБА_3 не контролював виконання вимог наказів Головного управління Національної поліції в м. Києві від 15 квітня 2016 року № 314 та від 06 липня 2016 року № 576 «Про оголошення рішень судів щодо притягнення до кримінальної відповідальності колишніх працівників міліції».

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 10 від 13 січня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми», згідно п. 7 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 7 розділу ІІ Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12 липня 2016 року № 598, оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, капітана поліції ОСОБА_3 звільнено із займаної посади та призначено на посаду оперуповноваженого відділу поліції №1 сектору кримінальної поліції (з обслуговування масиву «Воскресенка») Дніпровського управління поліції.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним фактичним обставинам справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 9 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію України», переміщення поліцейського здійснюється на посади, нижчі, ніж та, на якій він перебував, зокрема через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію України», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію України», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Так, підставою для застосування дисциплінарного стягнення до позивача стало те, що останній неналежно виконує службові обов'язки, що виразилося у порушенні дисципліни, а саме - в невиконанні (чи неналежному виконанні) Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Зазначене свідчить про невиконання ним вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12 липня 2016 року № 598.

Статтею 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Так, матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення обліково-реєстраційної дисципліни, порушення строків виконання доручень слідчих, вимог технічного захисту інформації, стану службової підготовки, стану дисципліни та законності серед деяких працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві.

За результатами проведення службового розслідування комісією складено висновок від 12 січня 2017 року за фактами порушень, допущених працівниками управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому встановлено, що 19 грудня 2016 року о 06.45 год. в УБЗПТЛ ГУНП у м. Києві було введено сигнал оповіщення «Навчальна тривога».

19 грудня 2016 року о 08:15 год. до управління прибули лише 17 працівників, що становлять 65% і є не достатнім для виконання поставлених завдань (в той час коли по штату 49, не комплект 11, на чергуванні у добовому наряді - 1, лікарняний - 6, відпустка 2, на навчанні - 2), тобто вчасно не прибуло 9 працівників, серед яких і ОСОБА_3

Встановлено факт укриття кримінальних правопорушень від обліку: в службовому кабінеті № 208 виявлено незареєстрований рапорт від 18 липня 2016 року та матеріали перевірки оперуповноваженого УБЗПТЛ капітана поліції ОСОБА_3 щодо встановлення ним факту схиляння гр. ОСОБА_6 до вживання наркотичних засобів та психотропних речовин неповнолітньої ОСОБА_7

Відповідно до письмових пояснень позивача, наданих у рамках службового розслідування від 05 січня 2017 року, зазначену заяву ще 14 липня 2016 року зареєстровано до журналу єдиного обліку Дарницького управління поліції та, в той же день внесено до ЄРДР № 0007829 за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, у подальшому гр. ОСОБА_6 Проте, щодо притягнення гр. ОСОБА_6 за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 315 Кримінального кодексу України, жодних пояснень не надав.

Крім зазначеного, що оперуповноваженому ОСОБА_3 доручено організацію та контроль за виконанням вимог наказів Головного управління Національної поліції у м. Києві від 15 квітня 2016 року № 314 та від 06 липня 2016 року № 576 «Про оголошення рішень судів щодо притягнення до кримінальної відповідальності колишніх працівників міліції», однак не провів звірку з органами прокуратури та судами щодо направлення на їх адресу запитів по рішенням за кримінальними провадженнями, відкритими по фактам неправомірних дій з боку колишніх та діючих працівників управління, не завів теку-накопичувач з організації контролю та узагальнення інформації про хід розслідування кримінальних проваджень, не надав до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві щомісячний звіт про результати звірок та рух кримінальних проваджень, порушених відносно працівників управління.

Позивач у 2016 році не розкрив жодного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 149, 301, 358 Кримінального кодексу України, що свідчить про його недостатню фахову кваліфікацію та неналежний професійний рівень.

У результаті проведеного службового розслідування члени комісії дійшли висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 7 розділу ІІ Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12 липня 2016 року № 598 та рекомендували звільнити із займаної посади.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 10 від 13 січня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми», згідно п. 7 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 7 розділу ІІ Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12 липня 2016 року № 598, оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, капітана поліції ОСОБА_3 звільнено із займаної посади.

Згідно зі ст.ст. 12, 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для звільнення особи за порушення дисципліни є наявність в її діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку, тобто невиконання чи неналежне виконання вимог Конституції і законів України та підзаконних нормативно-правових актів і Присяги.

Так, службовим розслідуванням встановлено факти, які є дисциплінарним проступком, та застосовано дисциплінарне стягнення.

Колегія суддів не приймає доводи позивача про те, що згідно з відповідями, що надані відповідачем на адвокатський запит, позивач відповідає займаній посаді, з огляду на те, що позивачем такі докази не надавались до суду першої та апеляційної інстанції.

Крім того, суд звертає увагу на те, що рішення у справі між іншими сторонами, відмінними фактичними обставинами (зокрема, справи №826/1916/17) не є преюдиційними для вирішення даної справи. Більш того, рішення у справі №826/1916/17 не набрало законної сили у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

За таких обставин та враховуючи те, що факти порушення позивачем трудової дисципліни доведені, порядок та процедура при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності дотримані, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 10 від 13 січня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми» у частині накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення із займаної посади.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 04.12.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма