Справа № 808/463/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2017 рокусправа № 808/463/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (відділення у Шевченківському районі м.Запоріжжя)

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року

у справі № 808/463/17

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (відділення у Шевченківському районі м.Запоріжжя)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (відділення у Шевченківському районі м.Запоріжжя) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0038-13 від 30.06.2016року, яким позивачу нараховано 3209 грн. 06 коп. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб які є власниками нежитлової нерухомості.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Додатково в обґрунтування скарги зазначено, що контролюючим органом використано дані інформаційної бази ІС "Податковий блок" ДФС України, згідно якої встановлено, що позивачу належать об'єкти нерухомого майна, які в силу положень ст.266 Податкового кодексу України підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказує, що "Положенням про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)", затвердженим 28.01.2015 рішенням Запорізької міської ради №5, визначено механізм справляння такого податку. Зазначає, що пп.2.5.1 п.2.5 розділу 2 вказаного Положення встановлений розмір податку, який для громадян у 2015 році дорівнює 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування (06 грн. 09 коп., що розраховано, як 0,5% х 1218 грн. 00 коп.). Посилання позивача на положення пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України відповідач вважає необґрунтованим, оскільки, на думку контролюючого органу, вказані положення розповсюджуються лише на юридичних осіб. На підставі визначеного, Запорізька ОДПІ вважає, що податкове повідомлення-рішення №0038-13 від 30.06.2016 винесене відповідно до норм діючого законодавства.

Сторони до суду не зявилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС (відділення у Шевченківському районі м.Запоріжжя)30.06. 2016 року було винесено податкове повідомлення-рішення № 0038-13, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості за 2015 рік у розмірі 3 209 грн.06 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.2.2 вказаної статті встановлено, що не є об'єктом оподаткування, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності володіє нежитловми будівлями за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Стартова, буд. 3б.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 об'єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Позивач володіє на праві власності нежитловим нерухомим майном. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2011року на праві спільної сумісної власності позивач володіє об'єктом нежитлової нерухомості, а саме: будівлею допоміжного цеху інв.№16 літ.В, будівлею цеху виробництва торговельного обладнання громадського харчування та сфери послуг інв.№20 літ.З, адміністративною будівлею інв.№15 літ.Ж, будівлею по виробництву панелей "сендвич" літ.31, складом літ.Д, будівлею складу літ.Д1, будівлею дільниці сборки літ.Н, будівлею деревооброблюваної дільниці літ.О, вбиральнею літ.М, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Стартова, буд.3-Б. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2012, на праві спільної сумісної власності позивач володіє об'єктом нежитлової нерухомості, а саме: приміщенням літ. А інв.№7 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Стартова, буд.3-Б, приміщення 5. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2012, на праві спільної сумісної власності позивач володіє об'єктом нежитлової нерухомості: приміщенням літ.А інв.№7 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Стартова, буд. 3-Б, приміщення 2. Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, приміщення за адресою: м.Запоріжжя, вул.Стартова, 3-Б, прийнятий в експлуатацію як згідно ДК 018-2000 "Виробництво торговельного обладнання громадського харчування та сфери послуг після реконструкції нежитлових приміщень".

Таким чином, позивач володіє об'єктами нерухомості - виробничого призначення, які, на його думку, не підпадають під оподаткування.

Відповідно до пп."б" пп.2.1.2 п.2.1 "Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)", затвердженого 28.01.2015 Рішенням Запорізької міської ради №5: "Визначення платників податку в разі перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: б) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом". Співвласниками які володіють зазначеним нерухомим майном не було досягнуто згоди про сплату податку на нерухоме майно і такий порядок сплати податку не був визначений судом, цільове призначення та обслуговування виробничих приміщень не змінювалося.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача законних підстав для нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки, в силу приписів пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, будівлі промисловості не є об'єктом оподаткування.

Спростовуючи доводи апелянта, що оскільки об'єкт нерухомості належить фізичній особі (громадянину), а не промисловому підприємству, нежитловий комплекс, що належить позивачеві, не можливо віднести до об'єктів, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, колегія суддів зазначає, що суб'єктами плати вказаного податку є фізичні та юридичні особи, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, при цьому Податковий кодекс України не містить жодного розмежування щодо належності вказаного об'єкту фізичній особі чи промисловому підприємству, визначальним для звільнення від сплати податку є цільове призначення об'єкту нерухомого майна.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № 0038-13 від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік у розмірі 3209 грн., є таким, що суперечить закону та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (відділення у Шевченківському районі м.Запоріжжя) - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі № 808/463/17 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 01.12.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва