Справа № 323/1932/17
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/1932/17
ПОСТАНОВА

іменем України

29.11.2017 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Оріхівського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Гордієнко Світлани Василівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просив скасувати Постанову серії АР № 181650 від 12.06.2017 року, винесену старшим інспектором з дорожнього нагляду сектору превенції Оріхівського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Гордієнко Світланою Василівною (надалі - відповідач) у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач вказаного у постанові правопорушення не вчиняв, а сама постанова була складена з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством України, та містить недостовірні відомості про те, що позивач 12.06.2017 року о 12 год. 30 хв. по вул. Привокзальній в м. Оріхів Запорізької області керував автобусом «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1, переобладнаним з порушенням встановлених норм, стандартів та правил безпеки руху.

В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач Гордієнко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх заперечень відповідач послалась на те, що 12.06.2017 року близько 12 год. 30 хв. нею, під час здійснення патрулювання м. Оріхів, дійсно був виявлений транспортний засіб «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача. Цей транспортний засіб був переобладнаний з порушенням встановленого законом порядку, оскільки в ньому конструкція задніх (аварійних) дверей була змінена без дотримання нормативно-технічної документації, а саме замість дверей із вікнами із скла були встановлені двері взагалі без вікон. При цьому відповідно до пп. «а» п. 31.3 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

У зв'язку з цим відповідач на місці винесла оскаржувану постанову за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, однак позивач від отримання цієї постанови відмовився у присутності двох свідків, після чого вона була надіслана йому поштою. На підтвердження обґрунтованості своїх заперечень відповідач надала копії документів про проходження транспортним засобом «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1, контрольних випробувань з описом технічних вимог до нього та комплектації станом на час вказаного проходження.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до такого.

Як свідчать матеріали справи, 12.06.2017 року на вул. Привокзальній у м. Оріхів Запорізької області відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, за результатами якого відповідач склала Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 181650 (надалі - Постанова). У Постанові зазначено, що 12.06.2017 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen LT-35, реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Привокзальній у м. Оріхів, на маршруті «Оріхів - Копані», який переобладнаний, тобто змінено конструкцію аварійних дверей (задніх), що не передбачено нормативно-технічною документацією (атестат акредитації) на даний транспортний засіб, чим порушив вимоги пп. «а» п. 31.3 ПДР. Дії позивача були кваліфіковані відповідачем за ч. 2 ст. 121 КУпАП України, та на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Також в Постанові зазначено, що позивач відмовився від отримання копії Постанови в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були викликані в судове засідання для підтвердження цього факту, але не з'явились та про причини своєї неявки не повідомили.

За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростоване, копію Постанови позивач отримав поштою лише 10.07.2017 року. При цьому копія цієї Постанови була неналежної якості, що не дозволяло достовірно уяснити її зміст.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв'язку з цим суд бере до уваги зміст пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому звертається увага на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Необхідно неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать встановлені у цій справі факти, відповідач при винесенні оскарженої Постанови вказаних вимог повною мірою не дотрималась, що потягло прийняття протиправного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так, підпункт «а» пункту 31.3 Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР) дійсно передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Таким чином, підставою для адміністративної відповідальності за порушення вказаного пункту ПДР є експлуатація не просто переобладнаного транспортного засобу (з погодженням або без погодження), а такого, переобладнання якого порушує вимоги стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно із ч. 1, ч. 4 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух», переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Проведення переобладнання автомобілів регламентується Порядком переобладнання транспортних засобів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 607 від 21.07.2010 року.

Як свідчить зміст вказаного Порядку № 607, переобладнання транспортного засобу, погодження такого переобладнання та оцінка його відповідності вимогам правил, нормативів і стандартів України проводиться виключно за зверненням власника або його представника.

Згідно копії облікової картки № НОМЕР_3 від 25.09.2015 року, наданої відповідачем, транспортний засіб Volkswagen LT-35, реєстраційний номер НОМЕР_2, є власністю ОСОБА_6

Крім того, вказаний транспортний засіб використовується для внутрішніх перевезень пасажирів не особисто позивачем, а ТОВ «АТП «Транспортник» на підставі ліцензії серії АД № 065204, що підтверджується наданою відповідачем копією ліцензійної картки на цей автомобіль.

Як випливає з пп. 6 п. 16, п. 27 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою КМУ від 02.02.2015 року № 1001, саме на ліцензіата (тобто перевізника) покладається обов'язок допускати до перевезень транспортні засоби, які пройшли обов'язковий технічний контроль та щодо яких складено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу згідно з Порядком проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 16, ст. 581), і технічний стан яких відповідає вимогам експлуатаційної безпечності.

Також, відповідно до пп. 7 п. 16 вказаних Ліцензійних умов ліцензіат зобов'язаний приймати на роботу персонал, що перевіряє технічний стан, проводить технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів, або забезпечити надання відповідних послуг персоналом суб'єктів господарювання згідно з вимогами підпункту 4 цього пункту.

Отже, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку експлуатацію транспортного засобу Volkswagen LT-35, реєстраційний номер НОМЕР_2, в розумінні пп. «а» п. 31.3 ПДР та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» здійснювало ТОВ «АТП» Транспортник».

Згідно Протоколу ПВ-1 № УТС 24-06/152 Л контрольних випробувань автобусу загального призначення Volkswagen LT-35, реєстраційний номер НОМЕР_2, від 24.06.2011 року, цей транспортний засіб станом на час випробувань відповідав вимогам Правил ЄЕК ООН R52-01 щодо безпечності загальної конструкції. При цьому в протоколі було зазначено, що конструкція аварійних дверей відповідає технічним вимогам щодо розташування органів керування, висоти над рівнем дороги та кутом відчинення. Згідно ж схеми розташування елементів кузову та салону цього автобусу, аварійні вікна - це вікна по боках кузова. Вікна на аварійних дверях не вказані як аварійні.

Надані відповідачем документи свідчать про те, що переобладнання вказаного транспортного засобу шляхом заміни задніх (аварійних) дверей дійсно було проведено без погодження за правилами, встановленими Порядком № 607, та без оцінки його відповідності вимогам правил, нормативів і стандартів України.

Водночас відсутність погодження та оцінки відповідності як такі не свідчать про невідповідність переобладнання транспортного засобу вимогам стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Відповідач, доказавши факт переобладнання вказаного транспортного засобу, не надала жодного доказу на підтвердження того, вимогам яких саме стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не відповідало таке переобладнання. Оскаржувана позивачем Постанова також не містить відомостей про те, вимогам яких саме стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не відповідало переобладнання транспортного засобу під керуванням позивача, та на підставі яких доказів відповідач зробив такий висновок.

Крім того, навіть якщо вважати, що встановлення задніх аварійних дверей без скла є переобладнанням, яке порушує вимоги стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, суб'єктом відповідальності за таке переобладнання, а також за його відповідність вказаним вимогам, несе власник та (або) перевізник (їх службові особи).

Положеннями ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відтак, обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, є усвідомлення водієм невідповідності проведених у транспортному засобі переобладнань, або неусвідомлення цього тоді, коли він міг і повинен був це усвідомлювати. Однак в даному випадку відповідач цього не довела.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу не зобов'язаний мати при собі документи про відповідність переобладнання транспортного засобу встановленим вимогам. Відповідно до пп. «а» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відтак, у разі випуску на лінію транспортних засобів, технічний стан, обладнання або комплектність яких не відповідає вимогам правил і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, технічної експлуатації, переобладнаних без відповідного погодження, не зареєстрованих у встановленому порядку, таких, що не пройшли обов'язкового технічного контролю, без проходження щозмінного медичного огляду та контролю технічного стану, адміністративну відповідальність за це має нести відповідальна особа автотранспортного підприємства на підставі ст. 128 КУпАП України.

Отже, оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. ст. 2-12, 100, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Оріхівського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Гордієнко Світлани Василівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову серії АР № 181650 від 12.06.2017 року, винесену старшим інспектором з дорожнього нагляду сектору превенції Оріхівського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Гордієнко Світланою Василівною у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. за ч. 2 ст. 121 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Повний текст постанови складений 04.12.2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв