Справа № 357/11808/17
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що 02 серпня 2017 року він звернувся до міського голови Дикого Г.А. із запитами № 141 та № 142 про надання публічної інформації, а саме, актуального штатного розпису виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та всіх (без виключення) розпоряджень міського голови, починаючи з грудня 2015 року по поточний день, включаючи кадрові питання та надання матеріальної допомоги. Листом за №Я-4455 від 08.08.2017 р. на бланку Білоцерківського міськвиконкому за підписом заступника міського голови Новогребельської І.В. позивачу фактично було відмовлено у доступі до публічної інформації з тих підстав, що запитувана інформація віднесена до конфіденційної та службової інформації, а тому відповідно до ч.2 ст.21 Закону України « Про інформацію» може бути надана лише за згодою особи, якої вона стосується. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на доступ до публічної інформації, тому просив суд визнати протиправними дії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, які виразилися у безпідставній відмові в задоволенні його запитів про публічну інформацію від 02.08.2017 року за № 141 та № 142 , та зобов'язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради надати запитувану публічну інформацію у вигляді актуального штатного розпису виконавчого комітету та всіх (без виключення) розпоряджень міського голови, починаючи з грудня 2015 року по поточний день, включаючи кадрові питання та надання матеріальної допомоги.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі .

Представник відповідача Геращенко А.П. в судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначивши, що відповідь виконавчого комітету від 08.08.2017 р. на заяви ОСОБА_1 про надання інформації містить певні неточності, допущені з технічних причин. З метою усунення цих недоліків 02.11.2017 року на адресу позивача було направлено лист № Я-4454 з копією запитуваного ним штатного розпису виконкому згідно запиту № 141, документів в кількості 5 згідно запиту № 142 та рахунком за копіювання та друк решти запитуваної інформації за запитом № 142. Після оплати позивачем вказаних сум решта запитуваних документів , які підпадають під дію Закону України «Про доступ до публічної інформації», в кількості 127 направлені йому поштою і на час розгляду справи в суді позивачем отримані. Всі інші видані міським головою розпорядження містять конфіденційну та службову інформацію і не підлягають оприлюдненню без згоди особи, інтересів якої вона стосується.

Представник третьої особи Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Ірина Кушнір подала письмові пояснення , з яких вбачається, що відмова у наданні позивачу запитуваної інформації без перевірки її на « трискладовий тест» відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України « Про доступ до публічної інформації» є необґрунтованою.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував у канцелярії виконкому Білоцерківської міської ради запити про надання публічної інформації за № 141 та № 142, адресовані на ім»я міського голови Дикого Г.А., а саме, актуального штатного розпису виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та всіх (без виключення) розпоряджень міського голови, починаючи з грудня 2015 року по поточний день, включаючи кадрові питання та надання матеріальної допомоги.

Листом за №Я-4455 від 08.08.2017 р. на бланку виконкому за підписом заступника міського голови Новогребельської І.В. позивачу було відмовлено у наданні інформації з посиланням на те, що запитувана інформація відповідно до п.3 ч.1 ст.6,9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.11,20,21 Закону України «Про інформацію» та розділу 6 переліку відомостей, що становлять службову інформацію в виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13 вересня 2011 року №409 , віднесена до конфіденційної та службової інформації і може бути надана лише за згодою відповідної особи.

Листом від 02.11.2017 року виконавчий комітет Білоцерківської міської ради повідомив ОСОБА_1, що його запити за №141 та №142 переглянуто. У відповіді на ці запити від 08.08.2017 р. були виявлені неточності , допущені з технічних причин. З метою усунення цих недоліків 02.11.2017 року на адресу позивача було направлено лист № Я-4454 з копією запитуваного ним штатного розпису виконкому згідно запиту № 141, документів в кількості 5 згідно запиту № 142 та рахунком за копіювання та друк решти запитуваної інформації за запитом № 142. Після оплати позивачем вказаних сум решта запитуваних документів , які підпадають під дію Закону України «Про доступ до публічної інформації», в кількості 127 направлені йому поштою .

Позивач ОСОБА_1 підтвердив факт отримання актуального штатного розпису виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на свій запит за № 141 та частково інформацію на запит № 142 у вигляді 132 документів .

Позивач вважає, що відповідач безпідставно обмежив його у доступі до публічної інформації, оскільки не надав у повному обсязі запитуваної інформації. А представник відповідача в суді стверджувала, що вся інформація, яка підпадає під визначення публічної , ОСОБА_1 була надана, а всі інші розпорядження міського голови , ухвалені в період з грудня 2015 року по 02.08.2017 р. містять конфіденційну та службову інформацію і не підлягають оприлюдненню без згоди особи, інтересів якої вона стосується.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (стаття 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»)

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» / далі Закон № 2939- VI / , запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

В силу приписів ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Встановлено, що під час розгляду даного спору в суді виконавчий комітет Білоцерківської міської ради надав ОСОБА_1 актуальний штатний розпис виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. Сам позивач такого факту не заперечував, підтвердив отримання відповідної інформації. Таким чином, відповідач фактично задовольнив запит ОСОБА_1 за №141 від 02.08.2017 року, хоча і з порушенням строків, тому вимога про зобов'язання відповідача надати відповідь на запит № 141 задоволенню не підлягає.

Щодо надання відповіді на запит ОСОБА_1 за № 142 від 02.08.2017 року, то суд звертає увагу на наступному.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою. Винятки з цього правила встановлюються законом , а саме, частиною другою статті 1 Закону № 2939 VI «Про доступ до публічної інформації» , частиною другою статті 20 Закону № 2657-XII "Про інформацію" Положенням статті 6 Закону № 2939-VI, зокрема, встановлено види інформації, до якої може бути обмежено доступ, - конфіденційна, таємна та службова інформація (частина перша), та сукупність вимог, дотримання яких є обов'язковим для обмеження доступу до таких видів інформації (частина друга).

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону № 2939-VI).

Ці положення узгоджуються з положеннями частини другої статті 32 Конституції України, відповідно до якої не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Умови, за яких можливо поширити конфіденційну інформацію, також передбачені частиною першою статті 29 Закону України "Про інформацію", відповідно до якої інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Вбачається, що з урахуванням положень частини другої статті 7 Закону № 2939-VI та частини другої статті 32 Конституції України суспільними інтересами (інтерес громадськості), у яких конфіденційна інформація може бути поширена, є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Вимога частини першої статті 29 Закону України "Про інформацію" щодо встановлення переваги потенційної шкоди від поширення конфіденційної інформації над правом громадськості знати її відображає принцип пропорційності обмеження права, який є аспектом принципу верховенства права, передбаченого статтею 8 Конституції України і через призму якого досліджується правомірність будь-якого обмеження права, в тому числі права на отримання інформації.

Такий підхід також відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (статті 8) та практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до яких втручання у право на приватність особи можливе, якщо воно ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

Аналіз вказаних положень законів свідчить, що розпорядник повинен застосовувати "трискладовий тест" - вимоги, передбачені частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI, - з урахуванням особливостей вищевказаних положень. Застосування "трискладового тесту" в такому разі повинно здійснюватись таким чином:

1) встановлення відповідності обмеження доступу до запитуваної конфіденційної інформації одному із захищених інтересів (у справах щодо надання конфіденційної інформації, як правило, такими інтересами є захист репутації або прав інших людей, запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно);

2) встановлення можливості завдання істотної шкоди цим інтересам;

3) порівняння цієї потенційної шкоди з правом громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини. Якщо ця шкода не переважає суспільний інтерес в доступі до інформації, то конфіденційна інформація може бути розголошена і доступ до неї не може бути обмежений.

Таким чином, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

В судовому засіданні було встановлено , що відмовляючи ОСОБА_1 у доступі до інформації, наявної в розпорядженнях міського голови за період з грудня 2015 року по 02.08.2017 року , виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради не було враховано положення ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не проведено «трискладовий тест» цих розпоряджень.

Крім того, відповідач не врахував, що жодний нормативно-правовий акт не передбачає обмеження у доступі до документу. Так, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (ч.7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до ч.2ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідач 08.08.2017 р. безпідставно обмежив позивача у доступі до публічної інформації за запитами №141 та №142 його дії слід визнати протиправними.

В той же час, в ході розгляду справи запит за №141 був задоволений відповідачем, тому позов підлягає задоволенню частково, в частині зобов'язання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію згідно запиту №142 від 02.08.2017 року у вигляді всіх без виключення розпоряджень міського голови Дикого Г.А., починаючи з грудня 2015 року по 02.08.2017 року, включаючи кадрові питання та надання матеріальної допомоги, за виключенням інформації, що має обмежений доступ в розумінні ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ст.94 КАС України, суд вважає за необхідне присудити ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 640,00 грн. з бюджету виконавчого комітету Білоцерківської міської ради .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1,3, 6,13, 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 29 Закону України « Про інформацію», ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 2, 6,9,17, 71, 99, 159-163, 181, 185,186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області щодо відмови в задоволенні запитів про надання публічної інформації ОСОБА_1 від 02.08.2017 року за №141 та №142.

Зобов'язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію згідно запиту №142 від 02.08.2017 року у вигляді всіх без виключення розпоряджень міського голови Дикого Г.А., починаючи з грудня 2015 року по 02.08.2017 року, включаючи кадрові питання та надання матеріальної допомоги, за виключенням інформації, що має обмежений доступ в розумінні ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В іншій частині - відмовити.

Присудити ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 640,00 грн. з бюджету Білоцерківської міської ради Київської області.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Л. М. Кошель