Справа № 813/4017/17
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2017 року справа № 813/4017/17

зал судових засідань №9

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:
представника позивача Самардак М.М.,

представника відповідача Кульчицького М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за листопад 2017року, в частині зняття 20% із суми премії та повернути позивачу некезаконно зняті кошти в сумі 20% премії;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 25000,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 1995 року ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді фельдшера-рятувальника РПДГ. Під час проходження служби на позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 19.10.2017 за №867 накладено дисциплінарне стягнення за відсутність на місці чергування, виявлення не поваги до свого безпосереднього командира та старшого за військовим звання. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №929 «Про преміювання військовослужбовців військової частини за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцям за підсумками роботи у жовтні місяці 2017року», позивачу виплачена премія за жовтень 2017 року у зменшеному розмірі 80% максимальної суми премії. Вважає, що відповідачем порушений порядок зняття премій, передбачених Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України» а наказ командира військової частини НОМЕР_1 за листопад 2017року, в частині зняття 20% із суми премії неправомірним, протизаконним та такими, що порушують її права, гарантовані Конституцією України.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву від 21.11.2017 №918. Заперечення обгрунтовані тим, що позивач перебуваючи на військовій службі, була відсутня на місці несення чергування, виявила неповагу до свого безпосереднього командира і старшого за військовим званням, недотримала правил ввічливості й поведінки та не виконала вказівок старшого лейтенанта ОСОБА_2 , чим порушила ст.11, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Українита та п.4 наказу командира військової частини пп НОМЕР_2 від 26.12.2016 №1150 «Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування пошуково-рятувальних сил та засобів військової частини польова пошта НОМЕР_3 під час виконання польотів в частині». На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №596 від 19.07.2017 командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 проведено службове розслідування по факту невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_1 в навчальне ПРЗ. За результатом проведеного службового розслідування на прапорщика ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». Відповідно до наказу №929 від 07.11.2017 (згідно з вказаними нормативними актами) ОСОБА_1 позбавлено премії у зменшеному розмірі 20%. Представник відповідача зазначив, що відповідно до вимог п.31.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення , або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником). Тому відповідач вважає, що командування військової частини НОМЕР_1 при зняті премії з ОСОБА_1 діяло лише на підставі та в межах повноважень наданих нормативно-правовими актами. Просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 1995 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді фельдшер-рятувальник РПД/Г, яка знаходиться за адресою: м.Новий Калинів, Самбірський район, Львівська область.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 №596 «Про призначення службового розслідування» командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 було проведено службове розслідування за фактом невчасного прибуття фельдшера РПДГ прапорщика ОСОБА_1 в навчальне ПРЗ, в ході проведення якого, було встановлено порушення позивачем вимог ст.11, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Українита та п.4 наказу командира військової частини пп НОМЕР_2 від 26.12.2016 №1150 «Про організацію пошуково-рятувального забезпечення польотів, чергування пошуково-рятувальних сил та засобів військової частини польова пошта НОМЕР_3 під час виконання польотів в частині», в результаті чого командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 прийнято наказ від 19.10.2017 №867, та накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді «сувора догана».

07.11.2017 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №929 «Про преміювання військовослужбовців військової частини за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцям за підсумками роботи у жовтні місяці 2017року», наказано виплатити премію ОСОБА_1 у зменшеному розмірі 80% від максимальної суми премії позивачу на підставі «сувора догани» від 19.10.2017.

Не погоджуючись з наказом відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

За положенням ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Згідно з п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до положень п. 31.1 Інструкції командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.

Так, положеннями п. 31.5 Інструкції передбачено, що командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково тільки на: 10% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана»; 20% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана»; 40% - у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»); 50% - у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»).

Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником).

Відповідно до пункту 31.7 Інструкції, рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Судом встановлено, що позивача позбавлено 20% премії за жовтень 2017року, у зв`язку з відсутністю на місці чергування, виявлення не поваги до свого безпосереднього командира та старшого за військовим звання, що підтверджується наданим представником відповідача наказом 19.10.2017 №867 підсумків службового розслідування.

Суд не бере до уваги покликання представника позивача на п.31.5 Інструкції як на те, що позбавлення премії військовослужбовця є правом, а не обов`язком командира, оскільки згадана норма стосується можливості, що надається лише командирові в частині позбавлення премії військовослужбовця повністю чи частково у відповідних чітко встановлених відсотках суми премії за конкретно визначене дисциплінарне стягнення.

Водночас, суд погоджується з доводами представника позивача з приводу порушення процедури позбавлення ОСОБА_1 частини премії у розмірі 20%, оскільки з рапортом (клопотанням) до командира військової частини про виплату премії за жовтень 2017 року, зокрема, в розмірі 80% від максимальної суми премії фельдшеру-рятувальнику прапорщику ОСОБА_1 звернувся начальник штабу-перший заступник командира частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 , котрий, як встановлено судом, є прямим командиром (начальником) військовослужбовця ОСОБА_1 , чим порущено п.31.7 Інструкції, який передбачає звернення із вказаним рапортом (клопотанням) безпосереднього командира (начальника) військовослужбовця.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що недотримання відповідачем процедури, передбаченої законодавством, при прийнятті оскаржуваного рішення, призвело до порушення прав позивача при позбавленні її частини премії у розмірі 20% від максимальної суми премії, яка передбачалася для виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за жовтень 2107 року.

Щодо позовної вимоги позивача стягнути на її користь суму моральної шкоди в розмірі 25000,00грн., суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи вказану вимогу позивач стверджує, що відчуває себе скривдженою та беззахисною з боку Держави, відчуває певні негативні емоції і дискомфорт, душевні та нервові переживання, що спричинило в роздратованості, підвищеній емоційності, прихованій агресії і має загальні шкідливі наслідки на стан її здоров`я у вигляді періодичного стресового стану.

Також позивач стверджує, що вона жертвує часом зі свого особистого життя та своєї родини для зусиль на переборювання незаконних відмов та дій відповідача, які могла би направити на укріплення родинних стосунків та виховання дітей.

Згідно із ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд зазначає, що представником позивач не надано доказів фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення її можливості їх реалізації, порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, які стались внаслідок дій відповідачів.

Також позивачем не надані докази спричинення відповідачем їй моральної шкоди, тому на думку суду позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди безпідставні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенні.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України «По судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2017 №929 «Про преміювання військовослужбовців військової частини за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцям за підсумками роботи у жовтні 2017 року» в частині виплати у зменшеному розмірі 80% максимальної суми премії фельдшеру-рятувальнику прапорщику ОСОБА_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити недоплачену премію у розмірі 20% максимальної суми премії за жовтень 2017року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір зі сторін не належить стягувати.

Постанова суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Лунь З.І.