Справа № 815/2944/17
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2944/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (за наказом)

представника позивача - ОСОБА_2 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_3 (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Мале підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК» з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № від 20.02.2017 року, № від 20.02.2017 року, № від 20.02.2017 року.

Представники позивача адміністративний позов підтримали, на заявлених позовних вимогах наполягали з підстав, викладених в позовній заяві, оскільки заправні станції не виводилися з експлуатації, використовувалися під час здійснення їх реконструкції, а тому амортизація цих обєктів нарахована правомірно, під час нарахування зобовязань податковим органом допущена помилка в розрахунках витрат, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Прогрес-А2», ТОВ «Транс-Буд-Оіл», їх реальність, всі документи на підтвердження здійснення операцій з цими контрагентами наявні у позивача, надавалися до податкового органу під час перевірки та надані до суду, з первинних документів вбачається зміст господарських операцій, щодо безнадійної заборгованості по векселю податковим органом не звернуто увагу на те, що строк повернення заборгованості продовжений, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (Том ІV, аркуші справи 1-10), оскільки позивачем неправомірно віднесено до складу собівартості суму амортизації основних засобів, на яких здійснювалася реконструкція, по операціям з ТОВ «Прогрес-А2» наявні первинні документи, з яких не можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій та їх повязаність з господарською діяльність позивача, трудові ресурси ТОВ «Транс-Буд-Оіл» не дають можливості цьому підприємству здійснювати роботи для позивача, а при дослідженні податковим органом господарських операцій між ТОВ «Транс-Буд-Оіл» та його контрагентом встановлена не можливість ТОВ «АСТЕРА ГРУПП» виконувати роботи для ТОВ «Транс-Буд-Оіл», тобто реальність господарських операцій з цими контрагентами ставиться під сумнів податковим органом, щодо безнадійної заборгованості по векселю позивачем не надавалися докази продовження строку повернення заборгованості, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мале підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК» знаходиться на обліку як платник податків в ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності позивача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним поливом і подібними продуктами.

ГУ ДФС в Одеській області в період з 23.12.2016 року по 16.01.2017 року проведена планова виїзна перевірка МП ТОВ «ВЄК» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.09.2016 року, за результатами якої складений акт перевірки №20/15-32-14-09/22478957 від 23.01.2017 року (Том І, аркуші справи 18-59).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.8 ст. 138, п. п. 145.1.2 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України, в результаті чого зменшено відємне значення обєкту оподаткування податком на прибуток за 2014 рік на 411526 грн., за 2015 рік на 1477796 грн., за 3 квартали 2016 року на 1406317 грн., донараховано податку на прибуток на суму 833947 грн., в тому числі, за 2013 рік 23351 грн., за 1 квартал 2016 року 627667 грн., за 2 квартал 2016 року 124043 грн., за 3 квартал 2016 року 58886 грн., п. 198.1, 198.3, 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого зменшена сума відємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у вересні 2016 року на 2584715 грн.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав на нього заперечення, за результатами розгляду яких ГУ ДФС в Одеській області висновки акту перевірки №20/15-32-14-09/22478957 від 23.01.2017 року залишені в силі (Том І, аркуші справи 71-78).

На підставі виявлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.02.2017 року, яким позивачу збільшена сума грошового зобовязання з податку на прибуток за податковим зобовязанням в розмірі 833947 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 208487 грн., № від 20.02.2017 року, яким позивачу зменшена сума відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 411526 грн. за 2014 рік, у розмірі 1477796 грн. за 2015 рік, у розмірі 2145491 грн. за 1 квартал 2016 року, у розмірі 1594911 грн. за 1 півріччя 2016 року, у розмірі 1406317 грн. за 3 квартали 2016 року., № від 20.02.2017 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2016 року у розмірі 2584715 грн. (Том І, аркуші справи 69-70).

За результатами адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень до ДФС України, скарга позивача залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (Том І, аркуші справи 79-89).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 20.02.2017 року.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновків про порушення позивачем положень Податкового кодексу України є: віднесення позивачем до складу собівартості амортизації за період, в якому здійснювалася реконструкція основних засобів, зокрема, АЗС за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1; не підтвердження здійснення контрагентом позивача ТОВ «ПРОГРЕС А-2» послуг, які зазначені в первинних документах, оскільки не можливо встановити зміст господарських операцій між позивачем та цим контрагентом та використання отриманих позивачем послуг в своїй господарській діяльності, тобто, неправомірне віднесення послуг цього контрагента до балансової вартості основних фондів (АЗК), нарахування амортизацій на ці обєкти, а також неправомірне включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по операціям з цим контрагентом; не включення позивачем до складу доходу безнадійної кредиторської заборгованості за векселем ТОВ «Атіква Естейт», по якому минув строк позовної давності; неправомірне збільшення балансової вартості АЗК за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90 та нарахування амортизації, в звязку із її реконструкцією ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ», а також неправомірне включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по операціям з цим контрагентом, оскільки цей контрагент таку реконструкцію не здійснював, не мав достатньої робочої сили для її здійснення, а залучений ним контрагент - ТОВ «АСТЕРА ГРУПП» не знаходиться за місцезнаходженням, не має робочої сили, задіяний в схемі мінімізації зобовязань зі сплати податків та здійснює діяльність поза межами правового поля.

Суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки №20/15-32-14-09/22478957 від 23.01.2017 року про порушення позивачем податкового законодавства не обґрунтованими, не доведеними та такими, що спростовуються наданими доказами в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та повинні мати назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно із п. 138.8 ст. 138, п. п. 145.1.2 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо повязаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, до яких відноситься, в тому числі, амортизація основних засобів, нематеріальних активів загальновиробничого призначення, витрати на їх утримання, експлуатацію та ремонт, тощо.

Нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) обєкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього обєкта активом (при зарахування на баланс), але не менше ніж визначеного в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації).

Відповідно до положень ст. 198, 201 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням, створенням) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності), тощо.

Платник податку зобовязаний нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, в тому числі, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.

З акту перевірки позивача №20/15-32-14-09/22478957 від 23.01.2017 року, наданих до суду доказів вбачається та сторонами у справі не заперечується, що між МП ТОВ «ВЄК» та ТОВ «ПРОГРЕС А-2» 02.08.2013 року укладені договори про надання консультаційних та представницьких послуг з отримання дозвільної документації згідно Технічного завдання, яке є невідємною частиною договору: №02/08/1 щодо реконструкції автозаправного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, №02/08/2 щодо капітального ремонту автозаправної станції за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94а, №02/08/3 щодо реконструкції АЗК з магазином супутніх товарів, кафе та автомийкою за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, №02/08/4 щодо реконструкції автозаправного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11-а.

Крім того, між позивачем та ТОВ «ПРОГРЕС А-2» укладалися договори №16/07 від 16.07.2013 року, №01/07 від 01.07.2013 року, №2/08 від 02.08.2013 року про надання послуг з виготовлення проектної документації капітального ремонту АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94а, реконструкції АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, реконструкції АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90 та договори від 20.02.2014 року про здійснення послуг з авторського нагляду щодо реконструкції АЗС за адресами: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1 та м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94а.

За цими договорами ТОВ «ПРОГРЕС А-2» зобовязалося надати позивачу послуги з виготовлення проектної документації та дозвільної документації на здійснення реконструкції та капітального ремонту АЗС за адресами: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94а, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11-а, а МП ТОВ «ВЄК» зобовязалося прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно актів виконаних робіт з придбання позивачем послуг у ТОВ «ПРОГРЕС А-2», ним отримано від контрагента послуги щодо вищезазначених АЗС з виготовлення проектної документації, авторського нагляду та представницькі і консультаційні послуги з: організації укладення з Одеською міською радою договорів на тимчасове порушення існуючого благоустрою території м. Одеси, отримання містобудівних умов та обмежень, отримання технічних умов КП «Міські дороги» на відділення дощових вод, КПЕМ НО «Одесміськсвітло» на зовнішнє освітлення, ПАТ «Укртелеком» на радіофікацію, ГУ ДСНС в Одеській області на обовязкові протипожежні та технологічні будівельні норми та правила, УДАІ ГУМВС в Одеській області на безпеку дорожнього руху, УІЗТМтаРУ ОМР на інженерний захист території, КП «Сервісний центр» на водопостачання та водовідведення, отримання технічних звітів за результатами лабораторних досліджень (про наявність родючого шару ґрунту), публікації в газеті «Наш город» про заміри та екологічні наслідки, отримання погоджень заяв про заміри Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради, отримання довідок про величини фонових концентрацій забруднюючих величин, отримання узгоджень УДАІ ГУМВС в Одеській області схем організації дорожнього руху, отримання експертних звітів щодо розгляду проектної документації, проходження комісії з визначення розміру пайової участі інженерно-транспортної інфраструктури м. Одеси та отримання листів щодо повного розрахунку в пайовій участі, отримання технічних звітів щодо існуючих будівель, тощо.

Зазначені послуги включені позивачем до складу балансової вартості основних фондів (зазначених автозаправних станцій) та податкові накладні виписані ТОВ «ПРОГРЕС А-2» включені до податкового кредиту позивача в податкових деклараціях з податку на додану вартість в 2013-2016 роках, зазначені послуги оплачені позивачем, про що свідчать відповідні виписки з банку.

ГУ ДФС в Одеській області в акті перевірки робить висновок про те, що ТОВ «ПРОГРЕС А-2» не здійснювало вищезазначені послуги, а тому позивачем неправомірно сформований податковий кредит за цими операціями та неправомірно збільшена балансова вартість обєктів: АЗС м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, АЗС м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94а, АЗС м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, АЗС м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11-а, а також завищена собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів та завищені інші операційні витрати з підстав нарахування амортизації на ці обєкти.

Підставами для висновку про не надання ТОВ «ПРОГРЕС А-2» послуг позивачу є відсутність в первинних документах конкретних даних щодо проведеної роботи, виготовлених документів та проектної документації, відсутність змісту, обсягу, видів та одиниць виміру наданих послуг, відсутність вартості кожного з видів наданих послуг, не надання під час перевірки результатів наданих послуг, не зазначення кількості людино-годин, витрачених на надання цих послуг, не можливо встановити ступінь виконання робіт контрагентом позивача, тощо, що не дає можливості використання наданих послуг у власній господарській діяльності МП ТОВ «ВЄК».

Суд не може погодитися з такими висновками податкового органу, вважає їх не обґрунтованими, не доведеними належними доказами, з огляду на наступне.

З наявних в матеріалах справи договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ПРОГРЕС А-2» та додатків до них можливо встановити зміст, обсяг, вид господарських операцій, зокрема, в договорах на виготовлення проектної документації вбачається адреса обєкту капітального ремонту (реконструкції), вартість робіт, додатками до договорів є завдання на проектування, в яких зазначається склад і зміст проектних робіт, в договорах на надання консультативних та представницьких послуг з отримання дозвільної документації зазначені адреси обєктів капітального ремонту (реконструкції), додатками до договорів встановлюється вартість послуг, перелік послуг, які мають бути надані (Технічне завдання) та в цих додатках містяться дані щодо видів робіт, вартості кожного з виду робіт, термін їх виконання, тощо.

Крім того, до суду надані докази передачі оригіналів виготовленої документації щодо капітального ремонту (реконструкції) автозаправних станцій позивачу від ТОВ «ПРОГРЕС А-2», тобто, акти приймання-передачі оригіналів документів, які підписані позивачем та ТОВ «ПРОГРЕС А-2», містять дані щодо обєкту, на який виготовлена документація та перелік документів, які надаються, зокрема, технічні умови, містобудівні розрахунки, містобудівні умови і обмеження, узгодження, листи, тощо, а також до суду надана документація яка виготовлялася із залученням ТОВ «ПРОГРЕС А-2», як представника позивача.

Також, в матеріалах справи містяться висновки експертизи проектів та копії аркушів проектів автозаправних станцій, в яких містяться дані щодо проектної організації, генерального проектанта, яким виступає ТОВ «ПРОГРЕС А-2».

Передача виконаних послуг ТОВ «ПРОГРЕС А-2» здійснена за актами приймання передачі наданих послуг, які надавалися податковому органу під час перевірки та їх наявність відповідачем не заперечується, а також не заперечується наявність доказів оплати наданих послуг позивачем.

Твердження відповідача про не надання ТОВ «ПРОГРЕС А-2» послуг позивачу є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодним доказом у справі, відповідач не заперечує укладення договорів між позивачем і цим контрагентом, наявність актів наданих послуг, оплату цих послуг, проведення зазначених операцій в бухгалтерському обліку, відповідач не довів, що ці послуг не були виконані, зазначена документація не отримана позивачем, не використана в господарській діяльності, оскільки на підставі документації, у виготовленні якої приймало участь ТОВ «ПРОГРЕС А-2» реконструйовані автозаправні станції за адресами: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 94а, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11-а, доказів на спростування цих обставин суду не надано.

Відповідачем не доведена фіктивність ТОВ «ПРОГРЕС А-2», або здійснення цим контрагентом операцій поза межами правового поля, зміст господарських операцій між позивачем та цим контрагентом зрозумілий та наслідком здійснення цих операцій стала реконструкція вищезазначених заправних станцій.

Твердження відповідача про не достатній ступень деталізації господарських операцій з цим контрагентом є не обґрунтованими, оскільки нормами законодавства не встановлений ступінь деталізації опису господарських операцій у первинних документах, надані під час перевірки податковому органу документи мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами, містять зміст господарської операції, її вартість, тощо, податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, фактичне здійснення реконструкції автозаправних станцій податковим органом не заперечується.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів не надання ТОВ «ПРОГРЕС А-2» послуг позивачу та не довів не повязаність цих послуг з господарською діяльністю позивача.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що в частині здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ПРОГРЕС А-2» висновки відповідача є не обґрунтованими та спростовуються доказами наданими під. час перевірки та при розгляді цієї справи.

З акту перевірки №20/15-32-14-09/22478957 від 23.01.2017 року, наданих до суду доказів вбачається та сторонами у справі не заперечується, що між МП ТОВ «ВЄК» та ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» 11.02.2015 року укладений договір генерального підряду №11/02/15-Л-90-ГП, відповідно до якого ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» зобовязується виконати роботи по реконструкції автозаправного комплексу з урахуванням розміщення магазину супутніх товарів, кафе та автомийки за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, а МП ТОВ «ВЄК» зобовязується прийняти та оплатити будівельні роботи.

На виконання умов договору ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» виконані будівельні роботи, про що складені акти виконаних робіт за формою КБ-2в, ці роботи включені до складу балансової вартості основних фондів позивача, зокрема, обєкта АЗС м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90 та податкові накладні виписані ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» включені до податкового кредиту позивача в податкових деклараціях з податку на додану вартість в 2015-2016 роках, зазначені послуги оплачені позивачем, про що свідчать відповідні докази.

ГУ ДФС в Одеській області в акті перевірки робить висновок про те, що ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» не здійснювало вищезазначені будівельні роботи, а тому позивачем неправомірно сформований податковий кредит по операціям з цим контрагентом, неправомірно збільшена балансова вартість автозаправної станції за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, а також завищені інші операційні витрати з підстав нарахування амортизації на цей обєкт.

Підставами для висновку про не здійснення ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» робіт для позивача за договором генерального підряду №11/02/15-Л-90-ГП від 11.02.2015 року є та обставина, що постачальником робіт для ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» з реконструкції автозаправної станції за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, які в подальшому передані позивачу, виступає ТОВ «АСТЕРА ГРУПП».

При цьому, за податковою інформацією у ТОВ «АСТЕРА ГРУПП» відсутнє придбання виконаних робіт для ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» у інших контрагентів, однак зазначене підприємство за номенклатурою товару та видів діяльності не здійснює таких робіт, вид діяльності зазначеного підприємства неспеціалізована оптова торгівля, щодо ТОВ «АСТЕРА ГРУПП» внесений запис про відсутність за місцезнаходженням, свідоцтво платника податку на додану вартість цього підприємства анульовано 18.02.2016 року, кількість працюючих зазначеного підприємства - 2 особи.

За результатами аналізу податкової інформації стосовно діяльності ТОВ «АСТЕРА ГРУПП» податковий орган робить висновок, що це підприємство задіяне в схемах ухилення/мінімізації зобовязань зі сплати податків (схемах штучного формування податкового кредиту) та діяльність цього підприємства містить ознаки відсутності факту реальності здійснення господарських операцій та проводиться поза межами правового поля.

Крім того, податковим органом проаналізовані витрати трудових ресурсів на виконання робіт за договором генерального підряду №11/02/15-Л-90-ГП від 11.02.2015 року та зроблений висновок про те, що для виконання таких робіт у ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» мають бути 27 працюючих осіб, однак чисельність працюючих осіб на зазначеному підприємстві складає 17 осіб, які не могли фактично виконати роботи, які передані позивачу.

Суд не може погодитися з такими висновками податкового органу, вважає їх не обґрунтованими, не доведеними належними доказами, з огляду на наступне.

Позивач в акті перевірки не зазначає про фіктивність ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ», відсутність у цього контрагента позивача трудових ресурсів, основних засобів, транспорту, тощо, що б не давало можливості йому здійснити роботи з реконструкції автозаправних станцій.

Відповідач в акті перевірки зазначає про те, що ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» виконувало роботи за договором генерального підряду №11/02/15-Л-90-ГП від 11.02.2015 року із залученням ТОВ «АСТЕРА ГРУПП», яке в свою чергу не має ресурсів для здійснення такої діяльності займається іншим видом діяльності, не має робочої сили для виконання таких робіт, не знаходиться за місцезнаходженням, тощо, однак суд вважає, що ці обставини не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства, оскільки позивач не є стороною цих операцій, не здійснював будь-яких господарських операцій з ТОВ «АСТЕРА ГРУПП», відповідачем не надано доказів обізнаності позивача про можливі порушення норм податкового законодавства контрагентами своїх контрагентів, відповідачем не надано доказів винесення стосовно ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ», або його контрагента ТОВ «АСТЕРА ГРУПП» податкових повідомлень-рішень, порушення кримінальних справ щодо фактів, викладених в акті перевірки, притягнення до відповідальності будь-яких осіб за ці дії, тощо.

Крім того, сам факт наявності господарських операцій з контрагентом, який порушує податкове законодавство не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість чи валових витрат, оскільки, даних про те, що позивач був обізнаний про такі дії його контрагентів до суду не надано та якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Таку правову позицію неодноразово висловлював в своїх рішеннях Верховний Суд України та схожа позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі «Булавес» АД проти Болгарії».

В даному випадку відповідач також не довів правомірність своїх висновків, однак у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу на те, що з наданих позивачем під час перевірки доказів та доказів, наданих до суду вбачається, що між позивачем та ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» укладений як договір генерального підряду №11/02/15-Л-90-ГП від 11.02.2015 року на реконструкцію автозаправної станції за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, так і інші угоди на реконструкцію заправних станцій за адресами: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11-а, м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, на підтвердження виконання зазначених робіт позивачем до суду надані довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт, оплата виконаних будівельних робіт та проведення операцій по бухгалтерському обліку відповідачем також не заперечується.

Відповідач не зазначає про наявність будь-яких зауважень до складених під час здійснення господарських операцій між ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» та позивачем первинних документів, не надав докази відсутності фактичного виконання цих робіт.

Щодо тверджень відповідача про недостатню кількість у ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» працівників для виконання будівельних робіт для позивача, оскільки зазначений контрагент має в наявності тільки 17 працівників, суд звертає увагу на те що контрагент позивача не обмежений тільки своїми трудовими ресурсами, може залучати інших осіб та субєктів господарювання для здійснення такої діяльності та, як судом зазначено вище, навіть в разі порушення ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» норм податкового законодавства при здійсненні таких робіт, це може тягти негативні наслідки тільки для цього контрагента, але не для позивача.

Таким чином, висновки відповідача про не виконання робіт ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ» для позивача з реконструкції заправних станцій не підтверджується доказами та не доведені відповідачем.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає не обґрунтованими висновки відповідача щодо не здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТРАНС-БУД-ОІЛ», ТОВ «ПРОГРЕС А-2» та, як наслідок, неправомірного формування позивачем податкового кредиту, неправомірного збільшена балансова вартість основних засобів, завищення собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів та завищені інші операційні витрати з підстав нарахування амортизації на автозаправні станції.

Щодо висновків акту перевірки №20/15-32-14-09/22478957 від 23.01.2017 року про не правомірне не включення позивачем до складу доходу безнадійної заборгованості за векселем ЗАО «Калина ЛТД» від 22.02.2012 року на суму 4017968,4 грн., по якому минув строк позовної давності, суд звертає увагу на ту обставину, що строк повернення заборгованості за цим векселем продовжений до березня 2017 року.

Щодо висновків акту перевірки про неправомірне нарахування позивачем амортизації за період, в якому здійснювалася реконструкція основних засобів, зокрема, АЗС за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, суд звертає увагу на наступне.

Дійсно, у відповідності до п. п. 145.1.2 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) обєкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього обєкта активом (при зарахування на баланс), але не менше ніж визначеного в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації).

Згідно із п. 29 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000 року №92 нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об'єкт основних засобів став придатним для корисного використання. Нарахування амортизації припиняється, починаючи з місяця, наступного за місяцем вибуття об'єкта основних засобів, переведення його на реконструкцію, модернізацію, добудову, дообладнання, консервацію.

Разом з цим, зазначені основні засоби не виводилися з експлуатації, накази щодо виведення з експлуатації основних засобів не приймалися, а тому податковий орган зробив висновок про дати, які основні засоби не амортизувалися виходячи з дат дозволів на виконання робіт та сертифікатів про відповідність закінченого будівництвом обєкта, однак такі документи не можуть свідчить про початок і кінець використання обєкту в господарській діяльності, тобто, дати можуть відрізнятися від дат складення цих документів.

При цьому, відповідачем не доведено належними доказами та не обґрунтовано коли саме зазначені обєкти виведені з експлуатації і перестали використовуватися позивачем у господарській діяльності, а також коли саме ці обєкти почали використовуватися після реконструкції.

Крім того, податковим органом невірно розрахована сума амортизації за 2013-2014 роки, оскільки по автозаправному комплексу за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, амортизація розрахована за 2014 рік за період січень-листопад 2014 року, проте дозвіл на виконання робіт з реконструкції цього обєкту отриманий тільки в травні 2014 року, а по автозаправному комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1 амортизація не врахована за квітень 2013 року, проте за нормами законодавства амортизація припиняється з наступного місяця вибуття цього обєкту з експлуатації.

Також, суд звертає увагу на висновки податкового органу про те, що в 2014 році витрати за рахунок амортизаційних відрахувань по послугам ТОВ «ПРОГРЕС А-2», вартість яких включена до балансової вартості основних засобів, зокрема, АЗС за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова 85/1, є завищеними, однак податковий орган повторно робить висновок про завищення витрат в тому ж періоді вже з підстав не виведення обєкту з експлуатації.

Таким чином, враховуючи невірні розрахунки сум амортизації відповідачем, не встановлення ним дати виведення обєктів з експлуатації, суд вважає не обґрунтованим висновок в цій частині.

З огляду на викладені обставини, наявні в справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки позивача та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК» обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № від 20.02.2017 року, № від 20.02.2017 року, № від 20.02.2017 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 20.02.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 20.02.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 20.02.2017 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Малого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄК» () судовий збір у розмірі 103841,82 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04.12.2017 року.

Суддя Л. І. Свида

.