Справа № 286/1634/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Невмержицький С.С.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА
іменем України

"28" листопада 2017 р. Справа № 286/1634/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Капустинського М.М.
суддів: Моніча Б.С.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "12" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Міністерства оборони України третя особа: Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року опікун позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, які полягають у відмові у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з перебуванням на військовій службі.
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 12 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31.03.2017 року №307. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.п.2 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008, №499, в редакції від 11.08.2011. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.
Вислухавши пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Встановлено, що позивач з 04.10.2005 року по 26.12.2005 року проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с.8) та довідкою виданою Овруцьким об`єднаним міським військовим комісаріатом від 24.10.2007 року №1634 (а.с.12).
21.12.2005 року Військово-лікарською комісією Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №21/114, відповідно до якого останній визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку з діагнозом шизофренія, гебефренічна форма, захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.9). Наразі рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18.11.2016 року встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про хворобу №21/114 від 21.12.2005, виданого ВЛК Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні, в якому прізвище, ім`я та по батькові вказано " ОСОБА_1 " (а.с.39).
18.07.2007 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 вперше була встановлена друга група інвалідності з 12.07.2007 року на строк до 01.08.2008 року, захворювання пов`язане з проходженням військової служби, ступінь втрати його професійної працездатності становить 65% (а.с.10-11).
У зв`язку з вказаним захворюванням ОСОБА_1 неодноразово (9 разів), повторно, встановлювалась ІІ група інвалідності, останній раз 06.11.2015 року на строк до 01.12.2017 року (а.с.13-17,21-24).
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18.04.2013 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним з 21.12.2005 року (а.с.18), а 22.04.2013 року рішенням цього ж суду призначено ОСОБА_2 опікуном недієздатного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19,20).
05.08.2016 року опікун позивача звернувся до Житомирського обласного військового комісаріату із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з проходженням військової служби (а.с.26-27), яка була повернута 10.08.2016 року, по причині відсутності у пакеті документів копії військового квитка, довідки МСЕК та інших документів (а.с.28)
26.08.2016 року позивач повторно звернувся до Овруцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги (а.с.29).
З протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31.03.2017 року №30 вбачається, що комісія дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року №3597-IV"Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 року №975, оскільки відповідно до ст..58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с.42).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не погодився з вищевказаним висновком Міністерства оборони України, та зазначив, що вперше позивачу встановлено ІІ групу інвалідності 12 липня 2007 року і при повторних оглядах група інвалідності у позивача не змінювалась, тому до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, оскільки право на отримання зазначеної допомоги позивач набув саме 12 липня 2007 року. При цьому, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на вирішення питання про призначення, нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.п.2 п.2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року, №499, в редакції від 11.08.2011.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та прийнятому судовому рішенню, колегія суддів зазначає:

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - особи, які проходять військову службу до якої належить і строкова військова служба.
відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що право на грошову допомогу у звільненого військовослужбовця наступає в момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, позивач мав право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, для вирішення питання щодо можливості виплати такої допомоги станом на момент звернення позивача до відповідача, необхідно застосовувати нормативно-правові акти, що діяли станом на день встановлення позивачу ІІ групу інвалідності - 12 липня 2007 року.
На час встановлення інвалідності (12 липня 2007 року) ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону від 03 листопада 2006 року №328-16) передбачала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
При цьому Постановою Кабінету Міністрів України №284 від 21 лютого 2007 року затверджені Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, відповідно до п.п.3 п.2 якого грошова допомога виплачується військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.
Відповідно до п.3 зазначеного Порядку, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та 100-відсоткової надбавки, передбаченої Указами Президента України від 10 квітня 1996 року №925 та від 23 лютого 2002 року №173 і постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 р. №829) за останньою посадою, яку військовослужбовець займав на день втрати працездатності, а особа, звільнена з військової служби, - на день звільнення.
Частина 2 ст.16 Закону України, лише декларує право на отримання грошової допомоги та передбачає, що порядок і умови визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених приписів постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року встановлений порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2007 році.
Таким чином, колегія суддів вважає, що станом на момент первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, внаслідок виконання обов`язків військової служби, ОСОБА_1 мав право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірах і порядку, які були чинні саме у вказаний період часу.
Разом з тим, не зважаючи на наявність у позивача задекларованого ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» права на отримання грошової допомоги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03 листопада 2006 року №328-V (яким ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладена в новій редакції з 01 січня 2007 року), опублікований в офіційних виданнях: офіційний вісник України від 04 грудня 2006 року № 47, стор. 23, стаття 3115, код акту 37953/2006; Урядовий кур`єр від 06 грудня 2006 року № 230; відомості Верховної Ради України від 22 грудня 2006 року, №51, стор. 1598, стаття 519; Голос України від 27 грудня 2006 року №246.
Постанова Кабінету Міністрів України №284 від 21 лютого 2007 року, набрала чинності 05 березня 2007 року.
Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року завершена виплата страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 року, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року №488 (ЗП України, 1992 р., №10, ст.242; 1995 року, №6, ст.146; Офіційний вісник України, 2003 року, №37, ст.1981; 2006 р., №22, ст.1609, №48, ст.3200), а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284 (Офіційний вісник України, 2007 року, № 14, ст. 532).
Постанова Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», набрала чинності з 04 червня 2008 року, опублікована в офіційних виданнях: Урядовий кур`єр від 04 червня 2008 року №101; Офіційний вісник України від 09 червня 2008 року, 2008, №39, стор.17, стаття 1298, код акту 43192/2008.
Таким чином, держава виконала свої зобов`язання щодо доведення до відома населення, у встановленому законом порядку, законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обов`язки громадян, що відповідає вимогам ч.2 ст.57 Конституції України.
Отже, позивач з дня встановлення інвалідності на підставі чинних на той час нормативно-правових актів повинен був дізнатися про своє право на отримання одноразової грошової допомоги, та про наявність права на звернення за цією допомогою до Відповідача.
Виплата страхових сум за страховими випадками була припинена 04 червня 2008 року.
Разом з тим, із заявою про виплату грошової допомоги, у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач звернувся до відповідача лише 05 серпня 2016 року.
Доказів звернення до відповідача з заявою про призначення і виплату спірної одноразової допомоги у період з дня встановлення інвалідності (липень 2007 року) по 05 серпня 2016 року матеріали справи не містять та додатково позивачем не надавались.
Таким чином, не отримання позивачем одноразової грошової допомоги у розмірі 30-місячного грошового забезпечення, відповідно до приписів ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній з 01 січня 2007 року, відбулося внаслідок несвоєчасного звернення позивача із заявою про отримання допомоги, а тому ОСОБА_1 втратив право її отримання.
Крім того, 24.01.2014 року набув чинності інший Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 (далі по тексту Порядок №975).
Пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як уже було зазначено, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії від 18.07.2007року серії ЖИА №066122 позивачу з 12.07.2007року встановлено 2 групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби. При цьому, група інвалідності з часу її первинного встановлення і до часу звернення до суду (13.06.2017 року) не змінювалася.
За таких обставин, право на отримання одноразової допомоги у позивача виникло -12.07.2007 року, а відтак виплата допомоги позивачу повинна здійснюватись за законодавством та порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою КМ України №499 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), який передбачає, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам 2 групи.
Застосовуючи названу норму, суд першої інстанції не врахував, що інвалідність у позивача настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням строкової військової служби і на нього не поширюється положення підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою КМ України №499.
Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги та наявним у справі доказам, колегією суддів враховано, що відповідно до ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції періоду повторного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з 01.01.2014 - 31.12.2017року) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Однак, як слідує з довідки до акту огляду МСЕК серії ЖИА №066122 від 18.07.2007 року друга група інвалідності встановлена для позивача з 12.07.2007 року.
При цьому, з часу первинного встановлення інвалідності і до часу звернення до суду (13.06.2017 року), то б то і в період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 рік, група інвалідності не змінювалася.
Таким чином, звернення Позивача до Відповідача мало місце після сплину двох років від первинного встановлення інвалідності, що також вказує на відсутність правових підстав для проведення зазначених виплат одноразової допомоги.
Питання строків виплати одноразової допомоги законодавцем остаточно визначено та врегульовано Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-УШ, яким п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або степеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв"язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
З наведених вище підстав, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягали задоволенню. Тому оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "12" вересня 2017 р. скасувати та прийняти нову постанову якою відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , в задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" грудня 2017 р.