Справа № 732/1770/17
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 732/1770/17
провадження № 2-а/732/54/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

секретаря - Швачко О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 3 ЧРПВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора СРПП № 3 ЧРПВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_2 та просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_2 серії БР № 090288 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач у позовній заяві зазначив, що 14 листопада 2017 року інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 090288 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн.. Відповідно до змісту постанови позивач, керуючи транспортним засобом поза межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар та буксирував причіп не маючи при собі поліса обов'язкового страхування.

Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи інспектор ОСОБА_2 зупинив водія ОСОБА_1 14.11.2017 року, о 12 год. 54 хв., на трасі Чернігів-Городня-Сеньківка 13 км на повороті на с. Седнів та звинуватив останнього в тому, що водій нібито керував автомобілем поза межами населеного пункту не увімкнувши ближнє світло фар та буксирував причіп, не маючи при собі поліса обов'язкового страхування. 14.11.2017 року, о 13 год. 20 хв., на місці зупинки інспектор ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України. До того ж інспектор не представив ніяких фото або відеодоказів скоєного водієм правопорушення щодо керування автомобілем з не увімкненим ближнім світлом фар.

Позивач посилаючись на положення ст.ст. 258, 273, 283 КУпАП та на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 рок № 5-рп/2015, вказує, що інспектор поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки траспортного засобу, чим суттєво порушив його права.

На підставі вищевикладеного позивач просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_2 серії БР № 090288 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримав заявлені ним позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та скасувати як незаконну оскаржувану постанову у справі про адміністративну правопорушення. Підтвердив обставини викладені ним в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Пояснив, що в Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко прописано хто і коли контролює наявність полісів. Інспектор звернувся до нього з вимогою пред'явити поліс незаконно та в порушення ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка визначає лише дві причини коли вимагається пред'явити поліс. Перша причина це при складанні протоколів, але оскільки при ньому протокол не складали, то і вимога пред'явити поліс є незаконною. Друга причина це при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, а він ДТП не вчинив. Позивач вважає, що закон має вищу юридичну силу перед іншими нормативними актами і відповідач повинен був керуватись саме законом. Відповідач виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому позивач стверджує, що ближнє світло фар під час руху та безпосередньо перед зупинкою в його автомобілі було увімкненим. Наполягає, що своїми діями відповідач вчинив порушення законодавства, а саме ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. З огляду на це він був позбавлений можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та відповідач своїми діями порушив процедуру розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, інспектор не пред'явив фото чи відеодоказів вчинення інкримінованих правопорушень та порушив свої службові повноваження. При цьому ОСОБА_1 підтвердив, що відповідач повідомив йому причину зупинки, за що буде складати постанову теж повідомив, права роз'яснив, але не дав можливості оскаржити, десь щось заперечити та надав постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Сама процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення проводилась поверхово, а саме не з'ясовувались обставини справи, не розглянуто всі причини, не встановлені пом'якшуючі обставини, особу правопорушника. Позивач наголошував, що він би погодився з постановою про притягнення його адміністративної відповідальності якби скоїв зазначені правопорушення, але він їх не вчиняв. Наполягає, що процедура розгляду справи проводилась з порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки розгляд проводився на місці вчинення правопорушень, а не у відділі поліції. Щодо переглянутого в судовому засіданні відеозапису на диску, наданому до суду відповідачем, ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що автомобіль, який є на відео не його, номерного знаку чітко не видно. Відеозапис здійснено на мобільний телефон. Позивач наполягає, що на відео за кермом автомобіля не він, і взагалі то не його автомобіль.

Відповідач - інспектор СРПП № 3 ЧРПВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, в поданих до суду письмових запереченнях просить розглянути справу за його відсутності на підставі поданих заперечень ( а.с. 14-18 ).

З поданих до суду відповідачем письмових заперечень вбачається, що інспектор СРПП № 3 ЧРПВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_2 просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, 14.11.2017 року позивачем було порушено п. 9.8 та п. 2.1 ґ ПДР України, за що відносно нього на місці зупинки траснпортного засобу було винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 було роз'яснено, що у зв'язку з вчиненням ним вказаних порушень відносно нього буде складена відповідна

постанова. Згідно ст. 268 КУпАП водієві були роз'яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надана можливість та достатньо часу ними скористатися, але останній користуватись деякими передбаченими правами на момент складання постанови не бажав, вину свою не заперечував, а був лише не згодний зі змістом постанови, про що свідчить його власноручний надпис в постанові. Ознайомлюватись з відео фіксацією правопорушення ОСОБА_1 не захотів та не побажав на час розгляду постанови виходити зі свого автомобіля. Вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП ніяким чином проігноровані не були.

Аналіз законодавчих норм чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушеня за порушення ПДР ( ст. ст. 122, 126 ) на місці вчинення такого правопорушення. При цьому положення ст. ст. 278, 289 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адмінісративні правопорушення на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 285 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адмінітсративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами ( посадовими особами ) а місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа збов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Коедексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатоком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якої віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейські виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, у тому числі, про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122,126 КУпАП.

Отже в даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення не повинен був складатись, а розгляд справи проводиться у спрощеній процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення ( а.с. 14-18 ).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача по суті заявлених позовних вимог та оголосивши його письмові заперечення по справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, в тому числі матеріали фіксації правопорушень, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Стаття 18 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним

судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 090288 від 14.11.2017 року встановлено, що інспектор СРПП № 3 ЧРПВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою : АДРЕСА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21112, номерний знак НОМЕР_1, 14.11.217 року, о 12 годині 54 хвилин, на автомобільній дорозі Чернігів-Городня-Сеньківка, 13 км+400 м, поза межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар та буксирував причеп, д.н.з. НОМЕР_2, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування, чим порушив п. 9.8 та п. 2.7 г. «б» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України, та керуючись положеннями статей 33 та 284 КпАП України, відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.. У постанові мається підпис позивача про отримання ним примірника вказаної постанови, а також запис останнього про те, що зі змістом протоколу він не згоден ( а.с. 7 ).

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису на диску ( а.с. 17 ) підтверджено скоєння позивачем правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком

порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 ( далі - Інструкція ), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити : найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи;

відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про : дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення за формою відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 ст. 9 КпАП України передбачає, що адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно приписів ч. 1 ст. 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( страхового сертифіката «Зелена картка» ) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9.8 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( далі Правил дорожнього руху ), передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно п. 2.1 ґ. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( далі Правил дорожнього руху ), передбачено що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи

було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що відповідачем були дотримані вимоги КпАП України при розгляді вказаної справи, ним роз'яснювались позивачу права, було повідомлено про вчинені ним порушення, заслухано його пояснення та надано їм оцінку і це підтвердив в судовому засіданні сам позивач. З переглянутого в судовому засіданні відеозапису можливо встановити місце зйомки та ідентифікувати зображений на відеозаписі автомобіль як автомобіль ОСОБА_1. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було. Штраф накладено за ч. 2 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України в межах санкції за ці правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 122, 126, 222, 247, 251-252, 255, 258, 276, 280, 283-285, 287-289 КпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. ст. 2, 6, 8-11, 18, 70-72, 86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до інспектора СРПП № 3 ЧРПВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмову провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Д.Березовський