Справа № 813/3307/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року справа № 813/3307/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань ОСОБА_1

з участю представників

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

від третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства (надалі ПрАТ) «Галнафтохім» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Торгово-промисловий центр», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

ПрАТ «Галнафтохім» звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017 року за № в частині збільшення податкових зобовязань на суму 2686374 грн. 77 коп.

Позивач в позовній заяві стверджує, що контролюючим органом не взято до уваги надання товариством в ході перевірки всіх первинних документів, а також подальше використання товару в господарській діяльності (організацію його перевезення та продаж кінцевому споживачу), і тому безпідставно віднесено реальну та підтверджену документально операцію, що спричинила фінансовий результат до «імітації купівлі-продажу» з метою отримання вигоди. ПрАТ ««Галнафтохім» під час перевірки надало всі належні документи, що підтверджують реальність здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Торгово-промисловий центр». Як наслідок, продовжує позивач, податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 року за № в частині збільшення податкових зобовязань на суму 2686374 грн. 77 коп. ґрунтується виключно на припущеннях перевіряючих, є протиправним та підлягає скасуванню. Також, позивач вважає, що у спірних правовідносинах належить застосувати норми податкового законодавства які врегульовують конфлікт інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві міркувань, просить позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях на адміністративний позов зазначає, що перевіркою встановлено неможливість підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських операцій ПрАТ «Галнафтохім» з ТзОВ «Торгово-промисловий центр», оскільки не підтверджено фактичне отримання постачальником товарів, робіт (послуг), а також дані фінансово-господарські операції не підтверджені належним чином оформленими первинними документами.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийняте правомірно та є законним.

Третя особа у своїх письмових пояснення по справі зазначає, що первинними документами бухгалтерського обліку, рухом товару, проведеними розрахунками між сторонами, фактом відображення даних операцій в податковій звітності з податку на додану вартість, реєстрацією податкових накладних, відсутністю розбіжностей в задекларованих сторонами сум податку на додану вартість, а також висновком №6/2017 безумовно підтверджується реальність операцій по придбанню ТзОВ «Торгово-промисловий центр» товару (сої) та її подальшу реалізації на ПрАТ «Галнафтохім».

Представник третьої особи дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

За результатом документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Галнафтохім» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було складено акт від 08.09.2017 року за №164/28-10-48-14/239586/22 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 року за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 2798293 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 1865529 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 932764 грн. 50 коп.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1865529 грн. 00 коп.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішення від 15.09.2017 року за № в частині збільшення податкових зобовязань на суму 2686374 грн. 77 коп., в тому числі за основним платежем 1790916 грн. 51 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 895458 грн. 26 коп.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як вбачається з акта перевірки, перевіряючі прийшли до висновку, що господарські операції ПрАТ «Галнафтохім» з контрагентом постачальником ТзОВ «Торгово-промисловий центр» не мали реального товарного характеру. Наявність у товариства документів, які відповідно до Податкового кодексу України є необхідними для формування складу витрат видаткові накладні, видані (складені) вказаним постачальником не є безумовною підставою для віднесення вартості товарів до складу витрат, у звязку з тим, що відомості, які містяться в таких накладних є недостовірними.

Як передбачено п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 цієї ж статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту, у відповідності до вимог абзац.1 п.198.6 ст.198 ПК України, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 185.1 статті 185 цього ж Кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, з наступними змінами та доповненнями визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було,

відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З врахуванням даної позиції судом досліджуються обставини правомірності формування податкового кредиту по господарських операціях, які стосуються спірних правовідносин.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 1790916 грн. 51 коп., то такі ґрунтуються на аналізі господарських операцій позивача та його контрагента - ТзОВ «Торгово-промисловий центр».

Між ПрАТ «Галнафтохім» (покупець) та ТзОВ «Торгово-промисловий центр» (продавець) 14.12.2016 року був укладений договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції за №1412, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно оплатити товар у кількості, асортименті та якості у терміни, на умовах, передбачених у цьому договорі і додатках (специфікаціях) які є невідємною частиною цього договору, згідно з умовами договору.

Позивачем на підтвердження реального виконання вищенаведеного договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції представлено до суду додаткові угоди, специфікації, видаткові накладні, посвідчення якості зерна, тощо.

Отриманий від ТзОВ «Торгово-промисловий центр» товар був реалізований в подальшому покупцю-нерезиденту INFOZEMPLIN s.r.o. на підставі контракту від 20.12.2016 року.

Для перевезення товару (сої врожаю 2016 року) від місця поставки по договору поставки ТзОВ «Торгово-промисловий центр» до покупця - INFOZEMPLIN s.r.o. позивачем 16.01.2017 року був укладений договір транспортного експедирування №1601ТЕП з ТзОВ «Агро Комплекс».

На підтвердження вищезгаданих господарських операцій та реального транспортування товару позивачем надано договір транспортного експедирування, додаткові угоди до нього, банківські виписки, залізничні накладні, відомості вагонів попередні митні декларації, акти надання послуг, договори доручення, договір на митне обслуговування, експортні залізничні накладні, фіто санітарні сертифікати.

Третьою особою також долучено до матеріалів справи первинні бухгалтерські документи на підтвердження обставин постачання товару від продавців до покупця ТзОВ «Торгово-промисловий центр», зокрема, Висновок №6/2017 економічного експертного дослідження, складеного 20.09.2017 року, договори купівлі-продажу, договір про надання послуг по прийманню, сушці, очистці, зберіганню та відвантаженню зернових та олійних культур та продуктів їх переробки, платіжні доручення, акти наданих послуг, товарно-транспортні накладні, розрахунки, складські квитанції, видаткові накладні, посвідчення якості., тощо.

Що стосується посилань контролюючого органу в акті перевірки на податкову інформацію від 05.04.2017 року за №6/07-16-14-04/22090788, складену ГУ ДФС у Закарпатській області «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТзОВ «Торгово-промисловий центр» за звітні періоди декларування податку на додану вартість листопад, грудень 2006 року з питань підтвердження фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Екопром Лімітед» за листопад 2016 року та ТзОВ «Танос Груп» за грудень 2016 року», то дані обставини не можуть свідчити про нереальність господарських операцій між позивачем та третьою особою, оскільки перевіряючими не досліджувались обставини реальності господарських операцій між згаданими учасниками судового проесу.

Отже, суд не може покласти в основу судового рішення аргументи та обґрунтування контролюючого органу обставин нереальності згаданих господарських операцій, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях і у своїй сукупності не можуть беззаперечно підтверджувати згадані обставини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які не містять недоліків, а не докази, на які посилається контролюючий орган в акті перевірки.

Крім того, не можна залишити поза увагою і те, що як передбачено п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В матеріалах справи наявні копії податкових накладних, які не мають недоліків.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Не можна залишити поза увагою і обставини за наявності яких рішення субєкта владних управлінських функцій вважається правомірним - таке має бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (п.8 ч.2 ст.2 КАС України).

При цьому, поняття справедливого балансу розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03).

Так, Європейський Суд з прав людини, вважає, що порушенням справедливого балансу, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності, буде коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, повязаних зі сплатою податку на додану вартість, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподаткованої податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобовязання за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази в підтвердження наведених обставин справедливого втручання контролюючого органу у право власності позивача, а тому рішення не відповідає наведеному критерію.

В тому числі, контролюючим органом не надано доказів у підтвердження обставин обізнаності позивача про такі порушення контрагентів.

При цьому, суд не може у спірних правовідносинах застосувати законодавчо визначену процедуру конфлікту інтересів, оскільки позивачем не обгрунтовано в чому саме полягає розбіжність та неоднозначність застосованих у даному спорі норм податкового законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що контролюючим органом не доказано заниження позивачем податку на додану вартість на суму 1790916 грн. 51 коп. за результатами господарських операцій з ТзОВ «Торгово-промисловий центр», а тому висновки в цій частині є необґрунтованими, і як наслідок протиправними є податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 року за № в частині збільшення податкових зобовязань на суму 2686374 грн. 77 коп., в тому числі за основним платежем 1790916 грн. 51 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 895458 грн. 26 коп.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 року за № в частині збільшення податкових зобовязань на суму 2686374 грн. 77 коп., в тому числі за основним платежем 1790916 грн. 51 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 895458 грн. 26 коп.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Приватного акціонерного товариства «Галнафтохім» (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Пасічна, 167, 40295 (сорок тисяч двісті девяносто пять ) грн. 62 коп. сплаченого судового збору.

4.Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5.Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 грудня 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк