Справа № 158/1153/15а,2а/0158/64/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року № 876/99/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу з обслуговування Ківерцівського поста № 1 роти дорожньо-патрульної служби Відділення державної автомобільної інспекції Ківерцівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Грачука Сергія Володимировича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора взводу з обслуговування Ківерцівського поста № 1 роти дорожньо-патрульної служби Відділення державної автомобільної інспекції Ківерцівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Грачука С.В., яким просив скасувати постанову відповідача у справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2015 року серії ПС2 № 038922.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що вчинення ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями позивача і відеозаписом, а також не заперечується самим позивачем. Також суд вказав, що протоколи у справі про адміністративне правопорушення складені, а оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням вимог закону.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що винесення відповідачем однієї постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за два порушення, а не двох постанов за кожним із складених ним протоколів про адміністративне правопорушення, грубо суперечить нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення та рішенню Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, якими встановлено, що провадження у кожній справі про адміністративне правопорушення складається із складення протоколу та винесення постанови. Також позивач вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ст. ст. 38, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки з часу вчинення ним зазначених правопорушень минуло більше двох місяців.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, постановою інспектора взводу з обслуговування Ківерцівського поста № 1 роти дорожньо-патрульної служби Відділення державної автомобільної інспекції Ківерцівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Грачука С.В. від 06.06.2015 року серії ПС2 № 038922 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) та на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови відповідача, виходячи з наступного.

Як встановив суд, 06.06.2015 року інспектор державної автомобільної інспекції Грачук С.В. склав відносно ОСОБА_2 два протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається із змісту відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 518196, ОСОБА_2 06.06.2015 року о 05 год. 59 хв. в с. Звірів Ківерцівського району Волинської області в районі дії дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 85 км/год, чим перевищив встановлену швидкість для руху на 25 км/год., що є порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху.

А згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 518197, ОСОБА_2 06.06.2015 року о 05 год. 59 хв. в с. Звірів Ківерцівського району Волинської області керував автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 без страхового полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1г Правил дорожнього руху.

За результатами розгляду вказаних протоколів та інших матеріалів відповідач, як зазначено вище, виніс постанову від 06.06.2015 року серії ПС2 № 038922, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП відповідач наклав на позивача одне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430,00 грн., тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 12.4 розділу 12 «Правил дорожнього руху»,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 розділу 2 «Правил дорожнього руху» на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 цього розділу передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також згідно з ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється відповідним підрозділам Національної поліції.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 зазначених вище порушень підтверджується наданими відповідачем матеріалами фото- та відеофіксації правопорушення, письмовими поясненнями позивача, вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також не заперечено позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції та в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведені вище обставини та положення норм законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність факту вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що винесення відповідачем однієї постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за два порушення, а не двох постанов за кожним із складених ним протоколів про адміністративне правопорушення, суперечить нормам КУпАП, оскільки такі дії відповідача відповідають вимогам ст. 36 КУпАП, відповідно до якої при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Твердження позивача про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ст. ст. 38, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки з часу вчинення ним зазначених правопорушень минуло більше двох місяців, колегія суддів також вважає безпідставними з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Проаналізувавши зміст наведеної норми, колегія суддів вважає, що нею встановлено двохмісячний строк накладення адміністративного стягнення для органів (посадових осіб), яким даним Кодексом надано повноваження вирішувати відповідні справи. Однак цей строк не стосується адміністративного суду, який розглядає справу про правомірність рішення таких органів (посадових осіб).

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В свою чергу адміністративні суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122, 126 КУпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи органів міліції в межах повноважень та порядку, встановленими цим Кодексом, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень, оскільки суд може лише скасувати рішення відповідного суб'єкта владних повноважень або залишити його в силі.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 листопада 2015 року у справі № 158/1153/15-а за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу з обслуговування Ківерцівського поста № 1 роти дорожньо-патрульної служби Відділення державної автомобільної інспекції Ківерцівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області Грачука Сергія Володимировича про скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 04.12.2017 року