Справа № 815/5539/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5539/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Сердюк І.С.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариство з обмеженою відповідальністю РАФ ПЛЮС до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: публічне акціонерне товариство ВТБ Банк про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю РАФ ПЛЮС до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: публічне акціонерне товариство ВТБ Банк в якому позивач просить:

- визнати протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37427700 від 05.10.2017 р., прийняте ОСОБА_2, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37427700 від 05.10.2017 р., прийняте ОСОБА_2, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та скасувати державну реєстрацію за номером запису про право власності 22682267.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

-відповідач не мав права приймати будь-які рішення про реєстрацію (перереєстрацію) обєкта нерухомості на третіх осіб у звязку з наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованої заяви ТОВ «РАФ» про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного обєкта нерухомості, яка подана до КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» для забезпечення можливості належного захисту прав. Заява зареєстрована КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» 05.10.2017 р. о 10 год. 48 хв. (реєстраційний номер заяви 24498259), тоді як рішення про державну реєстрацію права власності було зареєстровано 05.10.2017 р. о 16 год. 01 хв., тобто під час дії заборони вчинення реєстраційних дій.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції зокрема, зазначив наступне:

22 вересня 2017 року за реєстровим № 1676 на підставі акта державного виконавця про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу (про реалізацію предмета іпотеки), затвердженого заступником директора Департаменту-начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 05.09.2017 року, ВП № 40470485, видано відповідне свідоцтво.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної дії (ст. 19 пункт 1 частина 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

22 вересня 2017 року прийнято заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю № 30а, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Пішонівська та зареєстровано її в Державному реєстрі речових прав за № 24317572.

Під час реєстраційних дій встановлено наявність заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 22 вересня 2017 року (ідентифікатор пошуку: 98233433 у відомостях із бази даних про реєстрацію заяв та запитів державного реєстру речових прав).

На виконання вимог чинного законодавства винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (№ 37230502 від 22 вересня 2017 року).

Станом на 05 жовтня 2017 року згідно відомостей із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав (ідентифікатор пошуку 99438799) рішення суду щодо заборони вчиняти реєстраційні дії щодо нежитлової будівлі у спірних правовідносинах не зареєстроване.

Рішенням від 05 жовтня 2017 року за № 37426911 відновлено розгляд заяви, винесено рішення про державну реєстрацію права власності за № 37427700 та видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №99444993.

Представник третьої особи /ПАТ «ВТБ Банк»/ проти позову заперечував, зазначивши наступне.

У відділі примусового виконання рішень ДВС України знаходиться на виконанні наказ господарського суду Одеської області по справі №916/762/13, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 27.11.2007р. а саме: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська (вул. Ковалевського), № 30 а, загальною площею 1757,5кв.м., яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "РАФ - ПЛЮС" (65029, м. Одеса, вул. Ковалевського, 30а, ).

30.10.2013р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відкрито виконавче провадження №40470485.

В порядку, передбаченому наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5 про реалізацію арештованого майна, майно/предмет іпотеки, передано на реалізацію Державному підприємству «СЕТАМ» (01001, Київ, вул. Стрілецька, буд 4-6, ).

Державним виконавцем Иванютою І.М. складено акт про передачу майна Стягувачу публічному акціонерному товариству «ВТБ Банк» (, адреса: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, 8/26, згідно якого передано майно, яке належало товариству з обмеженою відповідальністю «РАФ ПЛЮС», на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2007р справа №2-5735/07, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним номером 10520053, шляхом заліку його забезпечених вимог в рахунок ціни майна третіх торгів, яка складає 14 879 320,40 грн.

У подальшому зазначений акт надано ПАТ «ВТБ Банк», за для подальшої видачі свідоцтва про придбання майна з публічних торгів та реєстрацією права власності за ПАТ ВТБ Банк».

Приписи ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може застосовуватись при оформленні права власності на підставі ст. 49 Закону України «Про іпотеку», оскільки у ПАТ «ВТБ Банк» першочергове право на задоволення своїх вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю є власником нежитлової будівлі 30-а, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська (колишня вул. Ковалевського), загальною площею 1757,5 кв. м. на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2007 р. по справі № 2-5735/07, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним номером 10520053, номер запису 313 в книзі 67 неж - 185.

22 вересня 2017 року за реєстровим № 1676 на підставі акта державного виконавця про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу (про реалізацію предмета іпотеки), затвердженого заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 05.09.2017 року, ВП № 40470485, видано відповідне свідоцтво.

22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийнято заяву про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на нежитлову будівлю № 30 - а, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Пішонівська (колишня вулиця Ковалевського), яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за № .09.2017 р. 18:46:22).

Під час вчинення реєстраційних дій приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 встановлено наявність заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 22 вересня 2017 року № 24312642 (15:26:18) (ідентифікатор пошуку: 98233433 у відомостях із бази даних про реєстрацію заяв та запитів державного реєстру речових прав).

На підставі п. 1 ст. 25 Закону винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (№ 37230502 від 22 вересня 2017 року).

Приписами ч. 3 ст. 25 Закону встановлено вичерпний перелік підстав для відновлення реєстраційних дій зокрема, якщо власником обєкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

ТОВ «РАФ ПЛЮС» звернулося до КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій, яка зареєстрована 05.10.2017 р. о 10 год. 48 хв. (реєстраційний номер заяви 24498259).

05 жовтня 2017 року Рішенням № 37426911 відновлено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

05 жовтня 2017 року за № 37426911 (05.10.2017 р. о 16:03:46) рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю з реєстраційним номером 101, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Пішонівська (колишня вулиця Ковалевського), № 30 - а, за субєктом ПАТ «ВТБ БАНК» (ІН 14359319) про що, видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 99444993.

Законодавство, що регулює спірні правовідносини.

Приписами ст. 41 Конституції України встановлює, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ст. 6).

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження» (ст. 13).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу, положення ст. 1 Першого Протоколу не гарантують жодного права на те, щоб стати власником того чи іншого майна. Права в сфері користування власністю не можуть бути абсолютними, а тому можуть бути обмежені державою.

Відносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Приписами статті 3 Закону № 1952-VІ визначені загальні засади державної реєстрації прав , зокрема, гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (п. 1); відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (п.5).

Статтею 10 встановлено, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Частиною 3 ст. 10 Закону № 1952-VІ встановлено, що державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обовязково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобовязані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

під час проведення реєстраційних дій обовязково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав;

присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер обєкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

формує реєстраційні справи у паперовій формі;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Приписами стаття 25 Закону № 1952-VІ визначені підстави зупинення державної реєстрації прав:

1. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного обєкта нерухомого майна.

Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника обєкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

2. Рішення суду або заява власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

3. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником обєкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

4. Про відновлення реєстраційних дій (крім відновлення реєстраційних дій на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор невідкладно повідомляє власника обєкта нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій після прийняття рішення про відновлення реєстраційних дій загальний строк розгляду відповідних заяв продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Підстави для державної реєстрації прав визначені приписами ст. 27 Закону № 1952-VІ:

1. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

По суті досліджених правовідносин, суд зазначає наступне.

Приписами національного законодавства (ст. 10 Закону № 1952-VІІ) встановлений вичерпний перелік підстав, які передують вчиненню реєстраційних дій, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Судом вставлено, що реєстраційні дії вчинені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не відповідають приписам ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-VІІ, оскільки на час прийняття нею рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ «ВТБ БАНК» у реєстрі зареєстрована заява ТОВ «РАФ ПЛЮС» про заборону вчинення реєстраційних дій, яка зареєстрована 05.10.2017 р. о 10 год. 48 хв. (реєстраційний номер заяви 24498259), що на підставі ч. 1 ст. 25 Закону № 1952-VІІ є підставою для зупинення реєстраційних дій (на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного обєкта нерухомого майна).

При цьому, відповідач встановивши наявність зареєстрованої заяви, здійснює державну реєстрацію права власності за третьою особою (ПАТ «ВТБ Банк») о 15 год. 55 хв., тобто після спливу 5 годин після реєстрації заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій.

Разом з цим, п. 4 ст. 25 Закону № 1952-VІІ передбачено невідкладне повідомлення власника обєкта нерухомого майна.

В судовому засіданні відповідач не надала доказів повідомлення власника (ТОВ «РАФ ПЛЮС») про відновлення реєстраційних дій.

Оцінюючи доводи третьої особи (ПАТ «ВТБ Банк») суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки дії приватного нотаріуса повинні відповідати вимогам ст.. 25 Закону № 1952-VІІ.

Також слід зазначити, що предметом розгляду даної справи є противоправніть дій державного реєстратора, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. (Позиція ВСУ від 25.04.2017 р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" до державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6, ДРСУ, Міністерства юстиції України, третя особа - публічне акціонерне товариство "Банк "Форворд" про визнання дій протиправними та скасування рішення).

При цьому, суд вважає, що посилання представника третьої особи на наявність рішення господарського суду Одеської області у справі № 916/762/13 від 26.07.2013 року, як на безумовну підставу набуття права власності не ґрунтується на законі.

Резолютивна частина цього рішення свідчить про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на публічних торгах.

Однак Єдиний державний реєстр судових рішень містить судові рішення по справі № 916/762/13, які свідчать про подальше оскарження дій державних виконавців, зокрема, в частині визначення вартості нежитлової будівлі; звіт про оцінку майна визнано недійсним.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип юридичної визначеності, на який повинна покладатись особа, яка надає документи для здійснення державної реєстрації. Цей принцип є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Він має різні прояви. Зокрема, він є одним із визначальних принципів доброго врядування і належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою:

а) конвенційне поняття "майно" являє собою "існуюче майно" або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності (справа "Ганс-Адам ІІ проти Німеччини", заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 року п. 83);

б) засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа "Мельник проти України", заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13);

в) принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа "Броньовський проти Польщі", заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

У справі "Суханов та Ільченко проти України" Суд, який є керівним у інтерпретації закону, відповідно до обставин справи зясував, що скарги мають бути розглянуті відповідно до 1 статті першого Протоколу, а саме: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Водночас, Суд нагадав, що за певних обставин "законні очікування" стосовно отримання "власності" можуть гарантуватись 1 статтею першого Протоколу. Хоча, у випадках, коли заява стосується права власності, особу, якій воно гарантовано, можна вважати як таку, яка має "законні очікування", якщо у національному законодавстві існують достатні підстави для таких очікувань, наприклад якщо існує прецедент національних судів, що підтверджує їх існування (див. Копецьки проти Словаччини).

Суд також відзначив, що перша і найбільш важлива вимога 1 статті першого Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним, і переслідувати законну мету "в інтересах суспільства". Будь яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто "справедливого співвідношення" між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Аналізуючи наведені вище рішення Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майнові права позивача перебувають у безпосередній залежності від обсягу вчинених реєстраційних дій відповідача, які повинні відповідати приписам чинного національного законодавства.

Слід наголосити, що відповідач (приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 В.) у спірних правовідносинах не наділений правом «розсуду» (законодавець на наділив вказаного субєкта дискреційними повноваженнями) він повинен виконати вичерпний перелік визначених законом обовязків.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 року "Рисовський проти України" зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов'язок виправити свої помилки.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онерїлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Приписами ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37427700 від 05.10.2017 р., прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37427700 від 05.10.2017 р., прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію за номером запису про право власності 22682267.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

.