Справа № 369/8921/17
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/8921/17
Провадження № 2-а/369/289/17
ПОСТАНОВА

іменем України

04.10.2017 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП у місті Києві лейтенанта поліції Діжечко Наталії Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП у місті Києві лейтенанта поліції Діжечко Наталії Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просить постанову поліцейського 1 роти батальйону № 2 УПП в м. Києві лейтенанта поліції Діжечко Наталії Миколаївни АР № 517956 від 10.08.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 серпня 2017 року інспектором поліції 1 (першої) роти батальйону № 2 Управління патрульної поліції (далі-УПП) у м. Києві лейтенантом поліції Діжечко Наталією Миколаївною було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 517956 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425, 00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.08.2017 р. об 01 год. 35 хв. позивач керував автомобілем НОМЕР_1 , по вул. Голосіївська, буд. 13 у м. Києві , в темну пору доби без ввімкнених фар ближнього світла, чим порушив вимоги п. 19.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що керуючи транспортним засобом у темну пору доби правил дорожнього руху в дійсності позивач не порушував, оскільки фари ближнього світла на кероманому ним автомобілі були увімкнені, про що позивачем зроблено запис у постанові.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначив, що жодних доказів, того що він порушив правила дорожнього руху не надано. Вчинення вказаного правопорушення нічим не зафіксовано і не підтверджено. Його автомобіль рухався із ввімкнутими фарами ближнього світла.

Представник відповідача Поліщук П.П. заперечував щодо задоволення вказаного позову, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що 10 серпня 2017 року інспектором поліції першої роти батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Лейтенантом поліції Діжечко Наталією Миколаївною винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що він 10.08.2017 року о 01 год. 35 хв. у м. Києві, вул. Голосіївська 13, водій керував автомобілем у якого в темну пору доби не були ввімкнені фари ближнього світла, чим порушив вимоги п.п. 19.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст 122 КУпАП.

Не погодившись з такими діями суб'єкта владних повноважень та постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора управління патрульної поліції підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення серії АР №517956 від 10.08.2017 року інспектором першої роти батальйону № 2 УПП у м. Києві є те, що позивач 10.08.2017 року о 01 год. 35 хв. у м. Києві, вул. голосіївська 13, керував автомобілем у якого в темну пору доби не були ввімкнені фари ближнього світла.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано.

При цьому до матеріалів справи не додано будь-яких доказів, які підтверджують порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання постанови про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови.

Що стосується вимоги про закриття провадження про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача то вона не підлягає задоволенню так як не відноситься до компетенції суду та є передчасною.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

Керуючись ст. ст.11, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП у місті Києві лейтенанта поліції Діжечко Наталії Миколаївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити частково.

Скасувати постанову поліцейського 1 роти батальйону № 2 УПП в м. Києві лейтенанта поліції Діжечко Наталії Миколаївни АР № 517956 від 10.08.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У задоволенні решти вимог відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: