Справа № 821/841/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/841/17

Категорія: 10.4.1 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом Житлово-експлуатаційної контори № 1 Суворовського району до Головного управління Держпраці у Херсонській області, за участю третьої особи: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Житлово-експлуатаційна контора № 1 Суворовського району звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області, третя особа: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, в якому позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу № 21-01-235/155-127с від 05.05.2017 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2017 року, 17.03.2017 року до ГУ Держпраці у Херсонській області надійшли скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про невиплату ЖЕК № 1 заборгованості по заробітній платі.

22.03.2017 року за № 3295/4.3/4.2-ДП-17 Державною службою України з питань праці надано згоду на проведення ГУ Держпраці у Херсонській області позапланових перевірок, в тому числі ЖЕК № 1 Суворовського району.

23.03.2017 року першим заступником начальника ГУ Держпраці у Херсонській області винесено наказ № 269 «Про проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду», відповідно до його визначено проведення позапланової перевірки додержання законодавства про працю ЖЕК № 1 Суворовського району, та видано направлення № 420 про проведення перевірки.

На підставі наказу від 23.03.2017 року № 269, направлення на перевірку від 23.03.2017 року № 420, головним державним інспектором Шевцовою С.П. проведено позапланову перевірку додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт № 21-01-235/155.

В ході перевірки встановлено, що за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року підприємство укладало з особами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 трудові угоди та цивільно-правові угоди, які мають ознаки трудових договорів з найманими працівниками. Так, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 цивільно-правових договорів громадянин «Виконавець» бере на себе зобов'язання виконати обов'язки чергової гуртожитку, а не виконати роботи. Цими пунктами договорів встановлено також чергування працівників згідно графіку. Тобто, «Виконавець» не організовує самостійно свою роботу на власний розсуд. Вказані ознаки свідчать про те, що на такі відносини працівників та роботодавця поширюється законодавство про працю. Таким чином, 5 працівників відповідно до цивільно-правових договорів, які мають ознаки трудових договорів, були допущені до роботи без оформлення наказу чи розпорядження власника про прийом на роботу та повідомлення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про прийняття працівника на роботу, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

На підставі висновків акту перевірки складено припис від 31.03.2017 року № 21-01-235/155-66, яким приписано привести у відповідність до вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України допущення до роботи працівників з укладанням трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника та повідомлення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про прийняття працівника на роботу.

За наслідками розгляду справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, 05.05.2017 року уповноваженою посадовою особою ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову № 21-01-235/155-127с про накладення штрафу на ЖЕК № 1 в розмірі 480000 грн.

Не погоджуючись з правомірністю даної постанови, позивач звернувся з позовом про її скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявлених вимог позивача з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позаплановою перевіркою встановлено порушення позивачем вимог законодавства про працю, а саме ч. 3 ст. 24 КЗпП України: працівники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно до цивільно-правових договорів, які мають ознаки трудових, були допущені до роботи без оформлення наказу чи розпорядження власника про прийом на роботу та повідомлення Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про прийняття працівників на роботу.

Згідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, у відповідності до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.08.2015 року № 312 «Про затвердження актів приймання-передачі до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади гуртожитків з прилеглими прибудинковими територіями, інженерними мережами та спорудами» затверджені акти приймання-передачі до комунальної власності Херсонської міської територіальної громади гуртожитків, в тому числі і за адресою: м. Херсон, вул. Комкова 76-Б та 76-В.

Рішенням Херсонської міської ради від 27.10.2015 року № 2075 «Про визначення балансоутримувача гуртожитків» Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради вищевказані гуртожитки передані на балансовий облік.

На підставі наказу Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради від 06.11.2015 року № 328 ЖЕК № 1 передано на тимчасове утримання до проведення конкурсу на надання послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, гуртожитки, розміщені у м. Херсоні за адресами: АДРЕСА_1 з прибудинковими територіями, інженерними мережами.

Тобто, ЖЕК № 1 за цими адресами надавав послуги згідно з Переліком, що є вичерпним, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869.

Відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Інших повноважень щодо забезпечення гуртожитків персоналом, поселення і обліку мешканців, збору коштів, розповсюдження рахунків за оплату комунальних послуг, контролю за дотриманням пропускного режиму ЖЕК № 1 не передавалось.

В той же час, відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради від 06.11.2015 року № 328 на позивача фактично було покладено функції транзиту коштів за послуги МКП «Херсонтеплоенерго», ПАТ ЕК «Херсонобленерго», МКП «ВУВГ м. Херсон», ПАТ «Херсонгаз» від мешканців вищевказаних гуртожитків.

У зв'язку з цим, позивачем було укладено договори цивільно-правового характеру з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Згідно даних договорів виконавець надавав послуги чергової гуртожитку згідно графіку, встановленого самими черговими, в зручний для них час без регламентованого робочого місця, часу роботи та посадових обов'язків.

Щодо ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, які виконували роботи за цими договорами, не видавались жодні накази, розпорядження про прийняття їх на роботу, допуск до роботи, вищезазначених працівників не ознайомлювали з правилами внутрішнього трудового розпорядку та не укладались договори на повну матеріальну відповідальність. Також не вівся облік робочого часу та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 не були підпорядковані жодному керівнику, що свідчить про цивільно-правовий характер даних угод.

Підтвердженням того, що в даному випадку були укладені саме цивільно-правові договори є те, що: у трудових відносинах важливим є процес трудової діяльності, її організація, якої в даному випадку не було і не могло бути, оскільки організація діяльності гуртожитків не є статутним завданням ЖЕК № 1 і предметом послуг, що надавалися; виконавці за цими договорами, на відміну від працівника, не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, а самі організовували свою роботу (ці особи не заступали на роботу о 08:00 год. і не закінчували її о 15:15 год. згідно встановленого ЖЕК № 1 режиму робочого часу; з боку ЖЕК № 1 не було контролю за часом надання послуг, оскільки значення мав лише результат); за трудовим договором працівники приймаються до штату за певною кваліфікацією, професією, посадою, йому гарантується заробітна плата, гарантії, пільги, компенсації, тоді як за цивільно-правовим договором оплачується результат надання послуг і відносини сторін обмежуються лише наданням послуг і оплатою винагороди. Заяву про прийняття на роботу, яку б можна було розцінити як намір, виконавці послуг ЖЕК № 1 не надавали.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договори з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 не містять ознак трудових договорів, так як у них відсутні: обов'язок виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години; обов'язок дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; обов'язок ЖЕК № 1 забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентація процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Крім того, згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В свою чергу, відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зазначені договори містять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ціна, строк, тощо). У жодному з договорів не зазначено, що він є трудовим або регулюється нормами трудового законодавства.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

У той же час, згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодних, передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність будь-яких правочинів позивача, з акту перевірки не вбачається.

Відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцями робіт цивільно-правових договорів недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Також судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що позивачем щомісячно та щоквартально подавалися звіти «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» до фіскальної служби з інформуванням про укладені цивільно-правові угоди з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Наявність звітів і доказів їх отримання Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (надано квитанції № 2) спростовує твердження відповідача про недотримання ЖЕК № 1 процедури повідомлення органів Державної фіскальної служби про укладені договори.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що правовідносини за угодами між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є цивільно-правовими і не регулюються ст. 24 КЗпП України, а позивачем не було допущено порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України при їх укладенні та виконанні, як наслідок, винесена ГУ Держпраці у Херсонській області постанова від 05.05.2017 року № 21-01-235/155-127с про накладення штрафу на ЖЕК № 1 у розмірі 480000 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом Житлово-експлуатаційної контори №1 Суворовського району до Головного управління Держпраці у Херсонській області, за участю третьої особи: Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець