Справа № 815/2664/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2664/16

Категорія: 10.4.1 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання - Осіпова М.Ю.,

за участю представника позивача - адвоката Шкодіної Л.В.,

представників відповідача Голінського П.І., Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці в Одеській області, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці, та інших нормативно-правових актів в Одеській області Голінського Павла Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування припису,

В С Т А Н О В И Л А :

03 червня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії посадової особи ГУ Держпраці в Одеській області - державного інспектора Голінського П.І. щодо проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_5 з питань додержання законодавства про працю на підставі наказу №355 від 04.04.2016 року та складання акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №15-12-017/0269 від 28.04.2016 року; визнати нечинним та скасувати припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року, винесений державним інспектором Голінським П.І.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що перевірка ФОП ОСОБА_5 проведена в порушення вимог чинного законодавства, оскільки у відповідача було відсутнє погодження на проведення перевірки з Державною інспекцією України з питань праці. Крім того, позивач зазначає, що перевірку проведено за його відсутності або його уповноваженого представника.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що перевірка позивача проведена головним державним інспектором Голінським П.І. відповідно до наказу та направлення. Представнику позивача ОСОБА_7, яка діяла на підставі нотаріальної довіреності від 14.03.2014 року та яка відповідно до трудового договору є найманим працівником позивача, повідомлено під час проведення перевірки про мету відвідування та необхідність здійснення позапланової перевірки роботодавця за скаргою ОСОБА_6В та під підпис вручено направлення на проведення перевірки. ОСОБА_7 власноруч надала копії запитуваних документів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року, у зв'язку із відмовою позивача від частини позовних вимог, закрито провадження по справі щодо скасування припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року в частині нарахування індексації за травень та червень 2014 року; - щодо надання щорічних відпусток та виплати заробітної плати за період щорічних відпусток (ст. 79, 80, ч.4 ст.115 КЗпП України): - щодо ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року позов ФОП ОСОБА_5 задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці в Одеській області №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив зазначену постанову скасувати та прийняту нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи наступне.

ОСОБА_5 зареєстрований як ФОП з 16.02.1995 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

23 березня 2016 року ОСОБА_6, у якої з позивачем укладений трудовий договір, звернулась до ГУ Держпраці в Одеській області зі скаргою щодо порушення ФОП ОСОБА_5 відносно неї вимог законодавства про працю.

04 квітня 2016 року, на підставі скарги ОСОБА_6, ГУ Держпраці в Одеській області видало наказ № 355 та направлення №15/01-29-936 від 04.04.2016 року, відповідно до яких головному державному інспектору Голінському П.І. було доручено в період з 25.04.2016 року по 29.04.2016 року провести перевірку додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_2) на предмет додержання ФОП ОСОБА_5 законодавства про працю на підставі скарги ОСОБА_6 від 23.03.2016 року щодо порушення відносно неї законодавства про працю.

Наказ №355 від 04.04.2016 року та направлення №15/01-29-936 від 04.04.2016 року перед початком проведення перевірки були вручені під підпис фізичній особі ОСОБА_7, яка працювала у ФОП ОСОБА_5 на посаді бухгалтера на підставі трудового договору № від 12.09.2011 року (т. 2 а.с.120).

За результатом проведення перевірки державним інспектором Голінським П.І. складений акт перевірки додержання суб'єктом господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №15-12-017/0269, відповідно до якого перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_5 ч. 2, ч. 4 ст. 29, ст. ст. 33, 95, 71, 72, ч. ч. 4, 5 ст. 79, ч. 4 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 149, ст. 142, ч. 3 ст. 184 КЗпП України, ст. ст. 19, 21 Закону України "Про відпустки". (т.1 а.с. 138-149).

На підстав висновків акту перевірки, ГУ Держпраці в Одеській області складений протокол про адміністративне правопорушення №15-12-017/0210 від 28.04.2016 року та винесено припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року (т.1 а.с. 34-37) .

Відповідно до вказаного припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року ФОП ОСОБА_5 зобов'язано у строк до 28.05.2016 року усунути всі виявлені порушення законодавства про працю з урахуванням вимог діючого законодавства, а саме:

- щодо дотримання вимог ст.29 КЗпП України;

- щодо нарахування індексації за травень та червень 2014 року;

- щодо надання щорічних відпусток та виплати заробітної плати за період щорічних відпусток (ст. 79. 80, ч.4 ст.115 КЗпП України);

- щодо ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи;

- щодо застосування до працівників дисциплінарних стягнень (ст.ст. 147-149 КЗпП України);

- щодо порядку та підстав звільнення працівників за ініціативою роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_5 визнав припис в частині нарахування індексації за травень та червень 2014 року; надання щорічних відпусток та виплати заробітної плати за період щорічних відпусток (ст. 79. 80, ч.4 ст.115 КЗпП України) та ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та виконав зазначені вимоги припису, що стало підставою для подання ним заяви до суду про відмову у позові в цій частині. Вказані обставини враховані Одеським окружним адміністративним судом та 16.08.2017 правомірно прийнята ухвала про часткове закриття провадження у справі.

Задовольняючи позов в частині скасування припису, суд першої інстанції виходив з того, що перевірку, за результатом якої винесено оскаржуваний припис, проведено за відсутності визначених законом підстав для її проведення. Керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є саме скасування рішення суб'єкту владних повноважень в цілому, а не його частини, як просив позивач під час розгляду судової справи, а тому визнав протиправним та скасував припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року в повному обсязі.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) , Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 року за №1291/21603, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96, та Кодексом законів про працю України.

Пунктом 1 Положення встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці), яка відповідно до розпорядження Кабміну від 16 вересня 2015 р. № 929-р є правонаступником Державної інспекції з питань праці, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Порядок № 390 встановлює процедуру проведення Держпрацею та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах.

За приписами п. 2 Порядку № 390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці. Згідно п. 3 Порядку № 390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2016 року відповідач направив Держпраці України запит на надання згоди на проведення позапланових перевірок за зверненням громадян та юридичних осіб.

Листом від 21.07.2016 року № Держпраці України погодила проведення позапланових перевірок за списком, зокрема перевірку ФОП ОСОБА_5

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що позапланова перевірка ФОП ОСОБА_5 проведена у квітні 2016 року за наявності підстав - звернення фізичної особи, але без отримання згоди від Держпраці України, яка надійшла до ГУ Держпраці в Одеській області після спливу трьох місяців після проведення перевірки.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо проведення позапланої перевірки, судова колегія враховує правову позицію Верховного суду України, згідно якої позови осіб, спрямовані на оскарження дій контролюючих органів при проведенні перевірок (можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення державного контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. (постанова ВСУ від 24.12.2010 року по справі № 21-25а10 ).

Аналогічної позиції дотримується законодавець, який у ч.1 ст.6 Закону № 877-V визначив наслідки непред'явлення посадовими особами органу державного нагляду (контролю) перед початком здійснення позапланового заходу документів, в т.ч. погодження центрального органу виконавчої влади на проведення перевірки, у вигляді не допуску до проведення передвіки.

Аналіз наведеного дає підстав для висновку, що відсутність згоди Держпраці на початок проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_5 є лише підставою для не допуску позивачем або його уповноваженою особою посадових осіб ГУ Держпраці в Одеській області до проведення перевірки. Оскільки позивач не оспорює підставу для проведення перевірки - звернення фізичної особи в зв'язку із порушенням її прав, не ставив питання про незаконність наказу про проведення перевірки, судова колегія приходить до висновку про невірність доводів позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, що вказана перевірка не породжує правових наслідків.

Тим більше, що у разі частково визнання позивачем вимог припису, в зв'язку із чим ним виконана решта встановлених недоліків законодавства про працю, що в подальшому стало підставою для часткової відмови від власного позову, суд першої інстанції мав розглядати питання щодо законності припису лише в тій частині, провадження по якій не закрито, а саме:

- щодо дотримання вимог ст.29 КЗпП України;

- щодо застосування до працівників дисциплінарних стягнень (ст.ст. 147-149 КЗпП України);

- щодо порядку та підстав звільнення працівників за ініціативою роботодавця.

Щодо доведеності зазначених порушень, встановлених оскаржуваним приписом, судова колегія зазначає наступне.

В оскаржуваному приписі встановлено, що позивачем в порушення вимог ч.1 ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, письмове пояснення працівника (ОСОБА_6) щодо відсутності її на роботі відсутнє.

Так, 18 серпня 2016 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому просив розірвати трудовий договір з ОСОБА_6

Як встановлено в ході розгляду цивільної справи № 495/6418/16-ц, 18.03.2015 ОСОБА_6 подала заяву про звільнення з роботи за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), у чому їй було відмовлено у зв'язку з виявленою нестачею. 23.03.2015 р. остання, відпрацювавши 4 години, покинула робоче місце. 24, 25 та 26 березня 2015 р. вона не виходила на роботу.

27.03.2015 р. позивачем було направлено листа про можливе звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_6 вийшла на роботу, зауважила, що не може бути звільнена за п. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки є одинокою матір'ю. Їй було запропоновано задовольнити її заяву про звільнення за угодою сторін за ч. 1 ст. 36 КЗпП України, розірвати трудовий договір. Дану пропозицію було направлено ОСОБА_6, вказавши одночасно, що вона повинна прибути 03.04.2015 р. до центру зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору. До центру зайнятості ОСОБА_6 не з'явилася.

31.03.2015 року позивачем видано розпорядження № 7 про звільнення з роботи ОСОБА_6 за угодою сторін за ч.1 ст.36 КЗпП України на підставі її заяви.

25 та 30 травня 2016 р. їй знову направлялися письмові пропозиції з'явитися до центру зайнятості, які вона також проігнорувала. Трудовий договір може бути знятий з реєстрації в центрі зайнятості тільки за явкою обох сторін трудового договору.

Враховуючи викладене, апеляційний суд Одеської області рішенням від 16.03.2017 року відмовив в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_8 по справі № 495/6418/16-ц, оскільки звільнення ОСОБА_6 вже відбулось згідно розпорядження позивача від 31.03.2015 року за угодою сторін, а тому відсутній предмет спору з приводу розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця.

Оскільки звільнення ОСОБА_6 відбулось за угодою сторін та до неї не застосовувалось дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, судова колегія вважає безпідставними та такими, що не підлягають виконанню вимоги припису в частині усунення порушення ч.1 ст.149 КЗпП України шляхом відбирання пояснень від ОСОБА_6

За аналогічних підстав є необґрунтованими вимоги припису щодо усунення порушень при звільненні працівників за ініціативою роботодавця, оскільки єдиним прикладом такого порушення при проведенні перевірки стало звільнення ОСОБА_6

Щодо дотримання вимог ст.29 КЗпП України в оскаржуваному приписі зазначено, що в порушення вимог цієї статті до початку роботи за укладеним трудовим договором роботодавець не ознайомив працівницю (ОСОБА_6) під розписку про умови праці, з правилами внутрішнього розпорядку та колективним договором, не проінструктував працівницю з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. (п.2 п.4 ст.29 КЗпП).

Так цією статтею встановлено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 ознайомлена з посадовою інструкцією продавця продовольчих товарів, що підтверджується її підписом на відповідному договорі. (а.с.123 т.1) Крім того, підпис ОСОБА_6 міститься і на формі трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 12.01.2011 року дійсного до 12.02.2011 року, але не розірваному у встановленому законом порядку та договорі про повну матеріальну відповідальність від 12 січня 2011 року. (т.1 а.с.40-41).

Невиконаним з боку роботодавця залишився інструктаж працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони, ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором.

Разом з тим, враховуючи, що звільнення ОСОБА_6 відбулось два роки тому, зазначені порушення виконати не представляється можливим.

Враховуючи обов'язковість вимог припису органу державного нагляду, що визначено ч.8 ст.7 Закону № 877-V, беручі до уваги неможливість його виконання в частині дотримання вимог ст.29 КЗпП України стосовно ОСОБА_6, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування даного пункту припису, як такого, що не припиняє виявленого порушення законодавства про працю.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку про незаконність та скасування припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року в частині, провадження по справі за якою не закрито ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року, а саме:

- щодо дотримання вимог ст.29 КЗпП України;

- щодо застосування до працівників дисциплінарних стягнень (ст.ст. 147-149 КЗпП України);

- щодо порядку та підстав звільнення працівників за ініціативою роботодавця.

Суд першої інстанції на наведені обставини увагу не звернув, не врахував наведені норми права, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про можливість скасування оскаржуваного припису в повному обсязі.

Враховуючи, що судова колегія з інших підстав, ніж суд першої інстанції, та в іншій частині прийшла до висновків про незаконність припису №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року, відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст.202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в повному обсязі з прийняттям нової - про часткове задоволення позову.

Враховуючи, що фактично предметом апеляційного оскарження є судове рішення в частині задоволення позову, за відсутності порушень з боку суду першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи при відмові у позові, відповідно до ч.1 ст.195 КАС України судова колегія не надає правової оцінки доводам суду в частині відмови у позові, а саме щодо визнання протиправними дії посадової особи ГУ Держпраці в Одеській області - державного інспектора Голінського П.І. щодо проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_5 та складання акту перевірки.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_8

Скасувати припис №15-12-0017/0269-0245 від 28.04.2016 року, винесений державним інспектором Головного управління Держпраці в Одеській області Голінським П.І. в частині усунення порушень:

- щодо дотримання вимог ст.29 КЗпП України;

- щодо застосування до працівників дисциплінарних стягнень (ст.ст. 147-149 КЗпП України);

- щодо порядку та підстав звільнення працівників за ініціативою роботодавця.

У позові в частині визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління Держпраці в Одеської області щодо проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_5 та складання акту перевірки відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко