Справа № 0418/2039/2012(2-а/0203/52/2016)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м.Київ К/800/28341/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська, в якому просив: визнати протиправними дії щодо переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік; зобов'язати відповідача перевести на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після досягнення пенсійного віку він набув право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік. Проте, при переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська застосовано показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року позов задоволено; визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська щодо застосування при переведенні ОСОБА_2 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком показників середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2006 рік; зобов'язано відповідача здійснити переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 29 грудня 2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2010 рік, з урахуванням фактично виплаченої позивачу пенсії з 29 грудня 2011 року.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до положень абз.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2010 рік, як особа, яка після попереднього перерахунку пенсії, набула 24 місяців страхового стажу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року задоволено апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську; скасовано постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року; ухвалено нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не набув 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії до часу подання заяви про переведення на пенсію за віком.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року та залишити в силі постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року.

У касаційній скарзі зазначає про необґрунтованість висновків апеляційного суду щодо відсутності підстав для застосування показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої були сплачені страхові внески за 2010 рік.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську та з 18 вересня 1996 року отримував пенсію по інвалідності, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після досягнення пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач 29 грудня 2011 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, у відповідь на яку відповідачем повідомлено про призначення позивачу пенсії у розмірі 1467,92 грн. у зв'язку з переведенням з одного виду пенсії на інший.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 лютого 2012 року ОСОБА_2 роз'яснено, що за матеріалами пенсійної справи його страховий стаж складає 41 рік 7 місяців 19 днів (по 31 листопада 2011 року), індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 складає 0,56138. Пенсія обчислена із наявної заробітної плати за період з 01 листопада 1998 року по 31 жовтня 2010 року з обчисленням індивідуального коефіцієнту заробітку - 2,72319. При цьому, при розрахунку розміру пенсії відповідачем використаний показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

З 01 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором, що передбачено статтею 10 вищевказаного Закону.

Наведені вище норми регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не встановлює права органам Пенсійного фонду України здійснювати переведення громадян з одного виду пенсії на інший в межах різних законів.

Абзацами 1, 2 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська позивачу з 01 січня 2004 року здійснено перерахунок пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, 19 жовтня 2010 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська з заявою про перерахунок пенсії у відповідності до ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розпорядженням від 28 жовтня 2010 року №133943 позивачу з 19 жовтня 2010 року здійснено перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною стажу роботи.

Проте, відповідно до абз.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії (зокрема, із використанням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії).

Апеляційним судом встановлено, що на час переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком позивач не набув 24 місяців страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії, що виключає підстави для проведення перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) за 2010 рік на умовах, визначених ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що у даному випадку має місце переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону, не заслуговують на увагу доводи скаржника, що при розрахунку пенсії показник середньої заробітної плати мав враховуватися за 2010 рік, тобто за рік, що передує року звернення за призначенням нового виду пенсії, з посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, оскільки у цій справі обставини не є тотожними.

З урахуванням вищенаведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та відмову у їх задоволенні.

Доводи касаційної скарги встановлених судом апеляційної інстанції обставин не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді