Справа № 807/999/16
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10907/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участі представника відповідача: Блага О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 464633,78 грн., по штрафним санкціям в сумі 116328,45 грн., всього на суму 580962,23 грн., а також податкову вимогу від 12.03.2016 року № 726-23 щодо зобов'язання сплатити суму узгодженого податкового зобов'язання в розмірі691901,50 грн., в т.ч., з податку на доходи фізичної особи в сумі 464633,78 грн., штрафні санкції в сумі 116328,45 грн. та пені в сумі 110939,27 грн..

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ДПІ у Тячівському районі дійшла помилкового висновку про порушення позивачем вимог пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме: не включення до складу доходу фізичної особи доходу за 2013 рік в сумі 2734489,31 грн., отриманого як додаткове благо, оскільки грошові кошти нараховувались банком на свою користь, і ці кошти не сплачувались позивачу, а тому не підпадають під визначення об'єкту оподаткування податком з доходів фізичних осіб та не є додатковим благом. Просив позов задоволити.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_2. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2013 року між позивачам та ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" укладено кредитний договір № 014/81-1-0-00/5785, відповідно до якого ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" надав позивачу кредитні кошти в розмірі 108894,26 грн..

Так, листом ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" від 05 вересня 2013 року позивача під підпис повідомлено про анулювання заборгованості у розмірі 2734489,31 грн. та ознайомлено зі змістом підпункту "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (а.с.39).

22 січня 2017 року ДПІ у Тячівському районі проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_2 з питань відображення в податковій декларації про майновий стан і доходи, доходів отриманих з інших джерел за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки складено акт від 22 січня 2016 року за № 76/17-01/ яким зафіксовано встановлено порушення пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18 ст. 49, пп. 163.1.1 п. 163, абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме: позивачем податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік до ДПІ у Тячівському районі не подано; суму доходу, отриманого платником податку як додаткове благо в сумі 2734489,31 грн. у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік не задекларовано та податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з сум доходу отриманого платником податку як додаткове благо в сумі 464633,78 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у Тячівському районі винесено податкове повідомлення від 15 лютого 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 580962,22, в тому числі основне зобов'язання - 464633,78 грн., штрафні (фінансові) санкції - 116328,45 грн.

Разом з тим, в зв'язку з несплатою у встановлені терміни грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням рішенням № від 15 лютого 2016 року, ДПІ у Тячівському районі винесено податкову вимогу № 726-23 від 12 березня 2016 року на суму 691901,50 грн.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку з доходів фізичних осіб, зокрема є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.п. 163.1 п. 163 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Абзацом "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, на думку судової колегії обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі № К 800/42518/15 (№ 809/569/14).

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" було здійснено анулювання заборгованості позивача по пені у розмірі 2734489,31 грн.

Про вказане анулювання заборгованості позивач був повідомлений особисто, що підтверджується його підписом на листі повідомленні від 05 вересня 2013 року. У вказаному повідомленні, банком було повідомлено позивача про те, що вказана сума анульованого боргового зобов'язання буде включена до податкового розрахунку доходу, нарахованого на його користь як позичальника, зі підсумками звітного періоду, в якому боргове зобов'язання було анульовано.

Факт включення суми анульованого боргу позивача перед банком у розмірі 2734489,31 грн. до звіту 1 - ДФ за ІІІ квартал 2013 року підтверджується листом ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" від 02 листопада 2015 року та формою 1 - ДФ

Відтак, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача виник обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу, та така анульована заборгованість, включається до його річного оподатковуваного доходу як отримане додаткове благо.

Також, дохід у позивача виник у ІІІ кварталі 2013 року, який він повинен був включити до декларації 1ДФ і подати її до 1 травня 2014 року. Акт перевірки в якому встановлено отримання таких доходів та нарахування грошового зобов'язання контролюючим органом складено - 22 січня 2016 року, тобто у межах строків давності нарахування контролюючим органом грошового зобов'язання, що відповідає нормам податкового законодавства.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційних скарг являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі №807/999/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді Р. М. Гулид
С. М. Кузьмич

Повний текст судового рішення виготовлено 29.11.2017 року