Справа № 825/1637/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1637/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказу від 17.02.2017 № 39 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення «суворої догани», наказу від 27.02.2017 № 107-аг у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення «суворої догани», наказу від 01.03.2017 № 60 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення «суворої догани».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до судового розгляду.

Від представника відповідача надійшло письмове клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду у зв'язку з пропущенням останнім строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 5 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Клопотання відповідача обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 оскаржував наказ про звільнення, якому передували накази про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності та постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі № 805/2084/17-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Представник відповідача у своєму клопотанні зауважує, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 досліджувалися під час судового розгляду справи в Донецькому окружному адміністративному суді, а тому позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року клопотання задоволено, адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити для продовження розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що останньою пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних на те причин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Щодо строку звернення для оскарження до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Позивач посилається на те, що копії наказів про дисциплінарні стягнення не були йому вручені.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі слів позивача та з матеріалів справи № 805/2084/17-а вбачається, що позивачу про накази стало відомо в квітні 2016 року.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків зумовлено досягненням юридичної визначеності в публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд із прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя й дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Щодо оскарження позивачем наказів від 17.02.2017 № 39, від 27.02.2017 № 107-аг, від 01.03.2017 № 60, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 тричі притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани наказами начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.02.2017 № 39, від 27.02.2017 № 107-аг, від 01.03.2017 № 60.

Встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами про скасування наказу про його звільнення від 07.04.2017 та постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі № 805/2084/17-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

З постанови Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 вбачається, що позивача було повторно ознайомлено зі службовою карткою, у якій зафіксовані такі стягнення: «сувора догана» від 17.02.2017 № 39, «сувора догана» від 27.02.2017 № 107-аг, «сувора догана» від 01.03.2017 № 60, але військовослужбовець відмовився від підпису, про що свідчить акт фіксації відмови від підпису про ознайомлення зі службовою карткою від 06.04.2017.

Також, у постанові Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 зазначено, що в судовому засіданні на запитання суду позивач пояснив, що йому не потрібен додатковий час для оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та зазначив, що зібраних у цій справі доказів достатньо для вирішення справи по суті.

Вказане свідчить про обізнаність позивача щодо наявності наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, можливість отримання копій вказаних наказів принаймні під час судового розгляду Донецьким окружним адміністративним судом та, у разі порушення його прав, свобод та інтересів, наявність змоги оскарження їх в судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до суду з адміністративним позовом ОСОБА_2 звернувся лише 17.10.2017, тобто з пропущенням місячного строку, встановленого частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

З огляду на зазначене вище, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (№3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що «…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави».

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем, як у адміністративному позові, так і його представником у судовому засіданні не наведено будь-яких поважних причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутися до суду.

Згідно з частиною другою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суддею суду першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суддя суду першої інстанції прийшов до правильних висновків про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 05 грудня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.