Справа № 2а-87/2010
Суддя: Євтушенко М. О.
Дата ухвалення: 2010-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а- 87/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Шостка.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Євтушенко М.О.,

при секретарі Антошко Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Бадрудіна Мухтаровича до Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Інспектора Ніжинського взводу дорожньо - патрульної служби Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області прапорщика міліції ОСОБА_3,

- про визнання не законною постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач позов мотивував тим, що постановою інспектора дорожньо - патрульної служби Ніжинського взводу дорожньо - патрульної служби Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області прапорщика міліції ОСОБА_3, від ЗО жовтня 2009 року, на нього було накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 260 гривень за те, що він. 30 жовтня 2009 року, близько 07 години 13 хвилин, керуючи власним автомобілем "Хонда", д. з. 01071 АН. на 56 км. автодороги Кіпті - Глухів- Бачівськ перевищив встановлену швидкість руху на 20 км/год, рухаючись зі швидкістю 115 км/год, на дорозі де обмежена швидкість руху до 90 км/год., чим порушив п. 12.6 "г" Правил дорожнього руху України.

Вважає постанову інспектора протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних обставин.

Так, інспектор в порушення ЗУ "Про міліцію" та ПДР України не назвав причину зупинки та представився не розбірливо.

Крім того, він рухався зі швидкістю 109 км на годину, що бачив на приборах вимірювання швидкості та вніс ці відомості до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дорога по якій він рухався є міжнародною дорогою для автомобілів та на ній відповідно п. 12.6 ПДР України дозволений рух до 110 км. за годину а не до 90 км. за годину, як вказав інспектор у протоколі.

Зазначена постанова винесена за результатами порушення ПДР засобами фіксації.

Ст. 14 - 1 КУпАП визначено те, що до адміністративної відповідальності притягуються власники транспортних засобів у разі фіксації правопорушення засобами фіксації, що працюють в автоматичному режимі.

Швидкість руху інспектором було заміряну за допомогою приладу "Візир" та її не можливо взяти в основу його вини як належний доказ, оскільки прилад працює в стаціонарному та патрульному режимі, а не у автоматичному.

Швидкість вимірювалась інспектором при зустрічному русі автомобіля ДАЇ в режимі патрулювання та це на його думку дає можливість збільшення швидкості його автомобіля, оскільки він та патрульний автомобіль рухались на зустріч один одному. На його думку прилад "Візир" зафіксував не його швидкість, а іншого автомобіля, оскільки він рухався у суцільному потоці транспортних засобів, поряд з ним та безпосередньо за ним рухалось ще декілька автомобілів.

Крім того, інспектор не надав йому відомостей про перебування на озброєнні підрозділу приладу "Візир" та його технічних характеристик. При похибках приладу у замірюванні швидкості руху не можливо вважати доведеним перевищення ним швидкості за умови його руху в 109 км.

Йому також не був наданий час для підготовки на захист, надання заперечень та отримання правової допомоги, оскільки постанова була винесена на місці.

Такими діями відповідача йому також завдана моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях, переживаннях, зміною звичайного ритму життя, приниження його авторитету грубим попираниям його прав.

В силу цих обставин прохав скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідачів 5000 гривень моральної шкоди.

У судовому засіданні позов підтримав, обгрунтовував його тими-ж обставинами.

Відповідач - Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, позов не визнав та у запереченнях вказав те, що всі обставини викладені позивачем не відповідають дійсності, оскільки з фотознімків відеозаписуючого приладу "Візир" добре видно швидкість руху автомобіля позивача, який рухався не у суцільному потоці руху а один,

скільки інших автомобілей біля нього не було. Прилад сертифікований, перебуває на обліку підрозділу ДАІ та використовується спеціально підготовленими працівниками у тому числі і ОСОБА_3 Похибка виміру швидкості руху складає +( -) 2 км.

Постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена належною посадовою особою у межах своїх повноважень та у мінімальному розмірі адміністративного стягнення, через що посилки останнього на не врахування інспектором ст. 280 КАС України не вірні.

Щодо моральної шкоди, то вона відшкодовується тільки у випадках передбачених законом та за наявності вини органу владних повноважень, яка у даному випадку відсутня.

Прохав у задоволенні позову відмовити.

Відповідач - Інспектор Ніжинського взводу дорожньо - патрульної служби Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області прапорщик міліції ОСОБА_3, позов не визнав та надав пояснення в якому вказав, що посилання позивача на обставини викладені ним у позові не відповідають дійсності та направлені на ухилення від адміністративної відповідальності, через що прохав у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання відповідачі не прибули, надавши заяву про розгляд справи без їх участі та суд вважав за можливе розглянути справу в їх відсутність на підставі наданих ними та відповідачем доказів.

Вислухавши позивача та дослідивши заперечення відповідачів з наданими ними доказами, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 6, 55 Конституції України, органи державної влади повинні здійснювати свої повноваження виключно у межах Конституції та законів України.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування їх службових чи посадових осіб, інших суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Саме цим правилом і скористувався позивач при зверненні до суду оскаржуючи дії відповідачів про накладення на нього адміністративного стягнення.

В той-же час. відповідно ст. ст. 11,71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини по справі на які вона посилається та підтвердити їх доказами.

Як встановлено в судовому засіданні, протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесені за те, що він перевищив швидкість руху більш ніж на 20 км. за годину на 56 км. автодороги Кіпті - Глухів - Бачівськ та рухався зі швидкістю 115 км. за годину при обмеженні швидкості руху до 90 км. за годину ( а. с. 3-4).

Згідно постанови КМ України № 865, від 24.06. 2000 року, "Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення" автомобільна дорога М - 02 "Кіпті - Глухів - Бачівськ" відноситься до магістральних доріг загального користування 111 категорії державного значення, не має розділювальної смуги для відокремлення протилежних напрямків руху та відповідно до п. п. "г" п. 12. 6 ПДР України дозволена швидкість руху на ній поза межами населених пунктів складає 90 км. годину.

Ці обставини у справі крім протоколу про адміністративне правопорушення підтверджені також відповідями Служби автомобільних доріг у Сумській області та Служби автомобільних доріг України ( а. с. 69 - 71).

За таких умов, рух на даній дорозі поза межами населених пунктів зі швидкістю більш ніж 110 км. за годину ( тобто перевищення швидкості руху на 20 км. за годину) утворює склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Таким чином посилання позивача ОСОБА_1 на те, що на даній дорозі дозволена швидкість руху складає 110 км за годину не відповідають дійсності.

Щодо його посилань на те, що він рухався зі швидкістю 109 км. за годину та бачив це на приладах обліку швидкості автомобіля, а прилад "Візир" виміряв не його швидкість, а швидкість іншого автомобіля, оскільки він рухався у суцільному потоці руху та позаду нього та поруч з ним були інші автомобілі, то ці його посилання повністю спростовуються зробленими за допомогою "Візира" фотознімками та копією витребуваного судом магнітного носія (диска) запису "Візиром" руху автомобіля позивача, з яких добре видно, що в період з 07 години 13 хвилин 51 секунди до 07 години 13 хвилин 52 секунд 30.10. 09 року, автомобіль позивача рухається зі швидкістю 115 км за годину.

При цьому, всякий суцільний потік руху транспортних засобів не встановлений, оскільки інші автомобілі на цій дільниці руху відсутні, а посилання позивача ОСОБА_1 на те, що він рухався у суцільному потоці руху не відповідають дійсності та вони ним нічим не підтверджені ( а. с. 31 - 33, 72 -74).

Ті обставини, що позивач ОСОБА_1, рухався зі швидкістю більшою ніж 90 км. за годину підтверджуються ним самим у протоколі про адміністративне правопорушення, де він сам вказав, що рухався зі швидкістю 109 км. за годину, тобто за умови обмеження швидкості до 90 км за годину, позивач ОСОБА_4 не тільки не заперечує а і стверджує те, що він перевищив швидкість на 19 км. за годину( а. с. 4).

Щодо технічних можливостей цього приладу, його наявності на озброєнні відповідача, наслідків його перевірки та можливості його застосування, то як вбачається з наданих відповідачем додатків до заперечення на позов, а саме - експертного висновку, свідоцтва про визнання, технічних характеристик приладу, списку особового складу, що склали заліки по застосуванню приладу "Візир", схеми установки приладу для використання в патрульному режимі, постової відомості розстановки нарядів, журналу фіксації правопорушень, свідоцтва про перевірку та пояснень інспекторів ДПС ДА1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, прилад "Візир" з серійним номером 0812584 перебуває на озброєнні Ніжинського взводу ДПС ДАІ, інспектор Ільченко А.М. є саме особою, яка здала заліки по його застосуванню, цей прилад визнаний та сертифікований в Україні та пройшов останню перевірку 14 січня 2010 року ( а. с. 22 - 41).

Щодо посилань позивача ОСОБА_1 не похибки приладу при замірюванні швидкості руху, то відповідно свідоцтва про перевірку приладу "Візир" з серійним номером 0812584, границі похибки його використання при вимірюванні швидкості в патрульному режимі складають + (-) 2 км. за годину, тобто виміряна швидкість позивача ОСОБА_1 з урахуванням цієї похибки становила не менш ніж 113 км за годину ( а. с. 34 ).

Таким чином, та обставина, що ОСОБА_1 дійсно перевищив швидкість руху більш ніж 20 км. за годину сумніву у суду не викликає.

Щодо посилок позивача на порушення інспектором ДАІ процесуальних норм при складанні протоколу та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, то як вбачається з матеріалів справи., інспектором складений протокол та винесена постанова на місці вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до ст. 258 КУпАП та у межах свої повноважень. При цьому позивачу були розяснені процесуальні права про що є відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення ( а. с. 6).

Оскільки позивач не визнавав правопорушення, то інспектором був складений протокол про це правопорушення, копія якого вручена позивачу відповідно до ч. З ст. 258 КУпАП ( а. с.5).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, адміністративне стягнення інспектором накладено у межах мінімальної санкції статті.

Щодо посилань позивача на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути винесена тільки у випадку фіксації правопорушення технічними засобами, що працюють в автоматичному режимі, яким не являється прилад "візир", то суд вважає їх не вірними, оскільки відповідно ст. 14 - 1 така постанова при фіксуванні приладами, що працюють в автоматичному режимі ( тобто вони встановлені стаціонарно) виноситься відносно власника транспортного засобу без врахування його вини та керування автомобілем, який він може оскаржити у разі керування автомобілем іншою особою.

Прилад " Візир" не є таким приладом, а є приладом замірювання швидкості руху, тобто він є технічним засобом який використовується при нагляді за дорожнім рухом.

Таким чином, в порушення положень ст. 71 КАС України, позивач не довів обставин не правомірності дій відповідачів, не підтвердив їх жодним належним доказом, через що у задоволенні його позову необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 55 Конституції України, п. 12. 6 "г" Правил дорожнього руху України, ст. ст. 122 ч.1, 247 п. 1, 284 КУпАП, ст. ст. 1, 2, 6, 7, 11,71, 18, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 Бадрудіна Мухтаровича відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскарженою в Харьківський апеляційний адміністративний суд, через Шосткинський міськрайсуд, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання постанови у повному обсязі, поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, в порядку визначеному ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо було подано заяву, а апеляційна скарга не була подана у строк встановлений законом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі оскарження постанови, якщо вона не була скасованою, вона набирає законної після перегляду справи апеляційних судом.

Суддя: М.О. Євтушенко.