Справа № П/811/1708/17
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року справа № П/811/1708/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Петренко О.С.

судді - Пасічника Ю.П.

судді - Кармазиної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс"

до відповідача: Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність щодо не прийняття та не реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкових накладних складених та направлених на реєстрацію ТОВ "Агростандарт Сервіс" (код - 40146702) та зобов'язати зареєструвати податкові накладні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що такої підстави для відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних як "Можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності" не передбачено чинним законодавством, тому при відсутності інших підстав для відмови у реєстрації, податкова накладна вважається такою, що зареєстрована у Єдиному державному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, тобто датою і часом її фактичного надіслання на реєстрацію.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, оскільки подані податкові накладні були оформлені з порушенням вимог ст.201 Податкового кодексу України.

Представником позивача та відповідача надано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.90,95).

Відповідно до п.4,6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі документи, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Агростандарт Сервіс" зареєстроване як юридична особа (а.с.17), перебуває на податковому обліку в Кропивницькій (Кіровоградській) ОДПІ як платник податків за основним місцем обліку.

Між Кіровоградською ОДПІ та ТОВ "Агростандарт Сервіс" укладено договір про визнання електронних документів від 11.01.2017 р. №11012017, який згідно квитанції №2 прийнято позитивно та зареєстровано (а.с.39-42).

Дане не спростовано відповідачем по справі та також підтверджено Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області (а.с.47,52-53,58-59).

Згідно із договором, орган ДФС, зокрема, зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку, забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків.

Отже, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що орган ДФС взяв на себе зобов'язання забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків - ТОВ "Агростандарт Сервіс", у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів припинення вказаного вище Договору.

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ «Агростандарт Сервіс» та Кіровоградською ОДПІ (з 21.02.2017 року перейменовано у Кропивницьку ОДПІ) було укладено договір про визнання електронних документів від 10.04.2017 року №10042017, що підтверджується квитанцією №2 від 10.04.2017 року (а.с.43- 46), що не спростовано відповідачем та підтверджено ГУ ДФС у Кіровоградській області (а.с.62).

Судом також враховано, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року, прийнятою за результатами розгляду справи за позовом ТОВ «Агростандарт Сервіс» до Кропивницької ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, зобов'язано відповідача поновити дію договору про визнання електронних документів №10042017 від 10.04.2017 року, укладеного між Кропивницькою ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області та ТОВ «Агростандарт Сервіс», підключивши його до системи електронного документообігу з ДФС України (а.с.71-72).

Зазначена постанова, відповідно до відомостей КС «ДСС» набрало законної сили 17.10.2017 року.

Відповідно до ст. 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що договір про визнання електронних документів від 10.04.2017 року №10042017 є діючим.

Згідно із договором, орган ДФС, зокрема, зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку, забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків (а.с.44).

Так, з метою реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) позивачем було подано 15.03.2017 до єдиного вікна подання електронної звітності ДПА засобами телекомунікаційного зв'язку податкову накладну № 11 від 28.02.2017 р. на загальну суму 18 020 667,28 грн., в т.ч. ПДВ 3 003 444,55 грн., виписану ФГ "МІФ" (а.с.18).

Однак, згідно квитанцій № 1 від 15.03.2017 податкова накладна №11 від 28.02.2017 доставлена до центрального рівня ДПА України та не прийнята у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.08 №233, а саме: . Можливо, припинено Договір про визнання електронної звітності" (а.с.19).

Крім того, 04.04.2017 року з метою реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) позивачем було подано до єдиного вікна подання електронної звітності ДПА засобами телекомунікаційного зв'язку податкову накладну № 1 від 04.04.2017 р. на загальну суму 7800000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1300000,00 грн., виписану ТОВ «Агро-Інкам-Трейд» (а.с.20).

Згідно квитанцій № 1 від 04.04.2017 податкова накладна №1 від 04.04.2017 доставлена до центрального рівня ДПА України та не прийнята у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.08 №233, а саме: . Можливо, припинено Договір про визнання електронної звітності" (а.с.21).

09.06.2017 року з метою реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) позивачем було подано до єдиного вікна подання електронної звітності ДПА засобами телекомунікаційного зв'язку:

- податкову накладну №29 від 09.06.2017 р. на загальну суму 10 677 828,00 грн., в т.ч. ПДВ 1 779 638,00 грн., виписану ТОВ «Агро-Інкам-Трейд» (а.с.24);

- податкову накладну №18 від 09.06.2017 р. на загальну суму 10 761 660,00 грн., в т.ч. ПДВ 1793610,00 грн., виписану ТОВ «Агро-Інкам-Трейд» (а.с.22);

- податкову накладну №34 від 09.06.2017 р. на загальну суму 10 790 280,00 грн., в т.ч. ПДВ 1798380,00 грн., виписану ТОВ «Агро-Інкам-Трейд» (а.с.26).

Згідно аналогічних квитанцій № 1 від 09.06.2017 податкові накладні №18, №29 та №34 від 09.06.2017 доставлені до центрального рівня ДПА України та не прийняті у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.08 №233, а саме: . Можливо, припинено Договір про визнання електронної звітності" (а.с.23,25,27).

Вищевказані обставини й стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Так, Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Відповідно абз.1 пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно абз.3-4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачає, що якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Згідно із абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Отже, реєстрація податкової накладної в ЄРПН є обов'язком постачальника товарів чи послуг. При цьому, вказаному обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку - продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок), причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, законодавство визначає виключні підстави для відмови у прийнятті податкової накладної.

Натомість, у даному випадку, податкові накладні було не прийнято у зв'язку із незрозумілою помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: . Можливо, припинено Договір про визнання електронної звітності" (а.с.19,21,23,25,27). Однак, не вказано в чому ж саме полягає порушення Інструкції № 233 від 10.04.2008 року.

У спірному випадку відповідач не заперечував щодо правильності складення податкових накладних, поданих ТОВ «Агростандарт Сервіс».

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність чітко визначених законом підстав для відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних, тому останні оформлені відповідно із п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. При цьому, доказів, які б підтверджували, що в ЄРПН вже зареєстрована вказані податкові накладні з такими ж реквізитами або ж доказів порушення вимог щодо наявності сум податку, обчисленої відповідно п.200-1.3 ст.200-1 ПК України, відповідач суду не надав.

При цьому, з поданих до суду доказів вбачається, що позивач мав право зареєструвати у ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування, від 28.02.2017 року №11, від 04.04.2017 року №1, №29, №34 та №18 від 09.06.2017р. Однак, в період з 28.02.2017 р. по 09.06.2017 р. усі документи, надіслані позивачем на реєстрацію до ЄРПН (в т.ч. подані 15.03.2017 р.), не були прийняті органами ДФС (а.с.19,21,23,25,27).

Також, відсутні докази того, що податкова накладна містять помилки під час її заповнення або ж докази розірвання Договорів про визнання електронних документів від 11.01.2017 р. №11012017 (станом на 15.03.2017 р. та на день розгляду справи), який оброблений позитивно та зареєстрований.

Крім того, судом враховано, що судовими рішеннями встановлено дію договору про визнання електронних документів від 10.04.2017 року №10042017 з 10.04.2017 року.

При цьому, доводи відповідача, викладені у поданому запереченні, не слугували підставою для відмови у реєстрації податкових накладних згідно із квитанцією, а такі підстави не визначені і Порядком від 29.12.2010 р. № 1246.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про протиправну відмову у прийнятті податкових накладних.

Суду також не надано доказів вчинення позивачем порушення податкового законодавства; доказів того, що відносно позивача надходила негативна податкова інформація; внесення до ЄДРС відносно ТОВ відомості по кримінальному провадженню і проведення досудових розслідувань; доказів наявності ознаку фіктивності щодо ТОВ в базах даних ДФС та віднесення його до жодної категорії уваги.

Відповідно до ст.ст. 46-51, 201 Податкового кодексу України встановлений обов'язок платника податку скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, подавати контролюючому органу податкову звітність у вигляді податкових декларацій або розрахунків та кореспондуюче йому право платника подавати таку звітність засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ-документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом.

Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

За правилами ст. 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України "Про подання електронної податкової звітності від 10.04.2008 р. №233 визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді. У додатку 1 до Інструкції № 233 міститься примірний договір про визнання електронних документів, який укладається платником та контролюючим органом для врегулювання правовідносин з приводу визнання податкової звітності платника в електронному вигляді.

Згідно вимог пункту 4 розділу 6 примірного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Таким чином, законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або зміна ним місця реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, аналогічні підстави розірвання Договору від 11.01.2017 р. № 11012017 були прописані в розділі 6 Договору. Однак, відповідачем не надано до суду жодних доказів того, що платник податків не надав нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих та (або) змінив своє місце реєстрації. Натомість, чинним законодавством не визначено будь-яких інших підстав для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів. Так, судом встановлено, що сертифікат відкритого електронного ключа №00006а89118 на керівника та інші були діючими з 03.01.2017 року по 10.04.2017 року (10.04.2017 року були самостійно анульовані платником податків).

Сертифікат відкритого електронного ключа №00006b55177 на керівника та інші є діючими з 10.04.2017 по теперішній час (а.с.91-94).

Також, договір про визнання електронної звітності є адміністративним договором у розумінні п.14 ч.1 ст.3 КАС України. Адміністративний договір є договором в загальному розумінні, а тому на порядок укладання та розірвання такого договору розповсюджується дія норм Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в т.ч. щодо підстав його розірвання.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, призупинення, так само і розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів з підстав не визначених як самим Договором так і статтею 651 Цивільного кодексу України не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Таким чином, Позивач виконав всі умови Договору про визнання електронних документів , але через бездіяльність відповідача, умови договору були невиконані, а права позивача були порушені.

Суд зазначає, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Вказана податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Отже, відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН впливає на правовий стан платників податків. Так, покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Щодо вимоги про покладення на Державну фіскальну службу України обов'язку визнати такими, що прийняті та зареєстровані податкові накладні ТОВ «Агростандарт Сервіс» в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення КАС України, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Таким чином, законодавством не передбачено іншого ефективного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінного від зобов'язання ДФС зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, у зв'язку із чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позивачем способу захисту права, порушеного діями відповідача.

З огляду на висновок суду щодо протиправної бездіяльності ДФС, а також те, що вказаною бездіяльністю порушено право позивача на отримання податкового кредиту, вказана вимога також підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не здійснення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкових документів, складених та направлених на реєстрацію ТОВ «Агростандарт Сервіс», а саме:

- податкової накладної №11 від 28.02.2017року, датою 15.03.2017 року о 17:59:55 год.;

- податкової накладної №1 від 04.04.217 року, датою 04.04.2017 року о 10:38:12 год.;

- податкової накладної №18 від 09.06.2017року, датою 09.06.2017 року о 14:07:14 год.;

- податкової накладної №29 від 09.06.2017 року, датою 09.06.2017 року о 13:35:27 год.;

- податкової накладної №34 від 09.06.2017 року, датою 09.06.2017 року о 14:07:07 год., в їх кількісних та вартісних показниках.

Визнати такими, що прийняті та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові документи, складені та направлені на реєстрацію ТОВ «Агростандарт Сервіс», датою їх фактичного подання на реєстрацію, а саме:

- податкову накладну №11 від 28.02.2017року, датою 15.03.2017 року о 17:59:55 год.;

- податкову накладну №1 від 04.04.217 року, датою 04.04.2017 року о 10:38:12 год.;

- податкову накладну №18 від 09.06.2017року, датою 09.06.2017 року о 14:07:14 год.;

- податкову накладну №29 від 09.06.2017 року, датою 09.06.2017 року о 13:35:27 год.;

- податкову накладну №34 від 09.06.2017 року, датою 09.06.2017 року о 14:07:07 год., в їх кількісних та вартісних показниках.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Агростандарт Сервіс " (код ЄДРПОУ - 40146702) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті грн.)

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, -протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий Суддя О.С. Петренко

Судді Ю.П. Пасічник

Т.М. Кармазина