Справа № 815/5025/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5025/16

Категорія: 3.5 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Яковлєва О.В.,

судді - Танасогло Т.М.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою малого приватного підприємства «ІР» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом малого приватного підприємства «ІР» до Головного управління Держпраці в Одеській області, начальника ГУ Держпраці В Одеській області Дзюби А.М. про скасування постанов про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Мале приватне підприємство «ІР» звернулось зо суду з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області, начальника ГУ Держпраці В Одеській області Дзюби А.М. про скасування постанов Головного управління Держпраці в Одеській області №77, №78 від 19.09.2016 року. Свої позовні вимоги МПП «ІР» обґрунтувало незаконністю спірних рішень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі МПП «ІР» просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 25.07.2016 року № 907 «Про проведення позапланової перевірки додержання вимог законодавства про працю» головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області Голінському Павлу Івановичу доручено у період з 22.08.2016 року по 31.08.2016 року провести позапланову перевірку додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування малого приватного підприємства «ІР», яке розташоване за адресою: вул. Свердлова, 27, м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

25.07.2016 року для проведення перевірки МПП «ІР» Головним управлінням Держпраці в Одеській області було видано направлення №15101-29-1848 на здійснення перевірки у період з 22.08.2016 року по 31.08.2016 року (а.с. 21).

22.08.2016 року головний державний інспектор Голінський П.І. приступив до перевірки МПП «ІР» з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт №15-02-017/0568 (а.с. 13-20).

Відповідно до зазначеного акту перевірки, ГУ Держпраці в Одеській області встановлено порушення позивачем вимог низки норм чинного законодавства України, а саме: ч.1 ст.11 КЗпП України, ст.2 Закону України «Про колективні договори і угоди», ч.2 ст.97 КЗпП України, ч.4 ст.97 КЗпП України, ч.5 ст.95 КЗпП України, ст.96 КЗпП України, ч.3 ст.6 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст.53 КЗпП України, ст.64 КЗпП України, ст.106 КЗпП України, ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1ст.1 та ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

14.09.2016 року ГУ Держпраці в Одеській області направило на адресу МПП "ІР" рекомендований лист за №15/01-33-6638 від 14.09.2016 року (а.с. 50). У вказаному листі зазначено, що Головним управлінням Держпраці в Одеській області розглянуто Ваш (МПП "ІР") лист-повідомлення від 12.09.2016 року №15 стосовно призначення дати розгляду справи про накладення штрафу на 19 вересня 2016 року. Враховуючи вказане повідомлення позивача, керівника МПП "ІР" було запрошено особисто на розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на МПП "ІР", який відбудеться о 14 год. 45 хв. 19 вересня 2016 року. Також цим листом позивачу повідомлено, що справа розглядатиметься у приміщенні Головного управління Держпраці в Одеській області за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 2, каб. 1.

19.09.2016 року начальник ГУ Держпраці в Одеській області Дзюба А.М. на підставі акту перевірки від 31.08.2016 року №15-02-017/0568 прийняв постанову №77 про накладення на МПП "ІР" штрафу у розмірі 1450 грн. (а.с. 11). Зазначений штраф накладений за порушення вимог ч.1 ст.53, ст.64, ч.1 ст.94, ст.96, ч.ч.2, 4 ст.97 КЗпП України.

Також 19.09.2016 року начальник ГУ Держпраці в Одеській області Дзюба А.М. на підставі акту перевірки від 31.08.2016 року №15-02-017/0568 прийняв постанову №78 про накладення на МПП "ІР" штрафу у розмірі 304500 грн. (а.с. 12). Зазначений штраф накладений за порушення вимог ч.5 ст.95, ст.106 КЗпП України, ст.33 Закону України "Про оплату праці", п.5 Порядку №1078.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень визначена в Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за № 1291/21603 (далі за текстом - Порядок № 390).

Відповідно до абз.3,4 п.3 Порядку № 390 позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

За змістом статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції, яка діяла на момент видачі відповідачем наказу № 907 від 25.07.2016 року та проведення перевірки позивача) дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Отже, на момент прийняття наказу № 907 від 25.07.2016 року дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не поширювалась на Державну службу України з питань праці, а відтак, всі обмеження щодо здійснення заходів контролю для відповідача не були обов'язковими.

Між тим, процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень визначена в Порядку № 390, на положення якого суд послався вище.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні постанови відповідача були винесені за умов відсутності передбачених законом підстав для проведення самої позапланової перевірки, під час дії мораторію на проведення перевірки, встановленого Законом № 71-VIII.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/4691/16 від 30.03.2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 року, у задоволенні адміністративного позову МПП "ІР" до Головного управління Держпраці в Одеській області, начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Дзюби Андрія Миколайовича про визнання протиправними дій Головного управління Держпраці в Одеській області по проведенню з 22.08.2016 року по 31.08.2016 року позапланової перевірки МПП "ІР" з питання дотримання законодавства про працю щодо страхувальників, у яких протягом року не підвищувалась заробітна плата, або сума підвищення становить менше суми нарахованої індексації, визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Дзюби Андрія Миколайовича від 25.07.2016 року № 907 -відмовлено повністю.

Вказана постанова набрала законної сили 15.06.2017 року.

Цією постановою було встановлено, що дії Головного управління Держпраці в Одеській області по проведенню з 22.08.2016 року по 31.08.2016 року позапланової перевірки МПП "ІР" з питання дотримання законодавства про працю щодо страхувальників, у яких протягом року не підвищувалась заробітна плата, або сума підвищення становить менше суми нарахованої індексації та наказ начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Дзюби Андрія Миколайовича від 25.07.2016 року № 907 є правомірними, а наказ Головного управління Держпраці в Одеській області від 25.07.2016 року № 907 - є законним.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на зазначене, вищезазначені обставини щодо законності призначення перевірки позивача та правомірності дій Головного управління Держпраці в Одеській області щодо проведення цієї перевірки не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи в силу вимог ч.1 ст.72 КАС України.

Тому доводи позивача в обгрунтування позовних вимог по даній справі щодо незаконності призначення та проведення перевірки суд до уваги не бере.

При цьому суд погоджується з доводами Головного управління Держпраці в Одеській області стосовно того, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок органами Держпраці України, регулювались Законом № 76-VIII від 28.12.2014 року, а не Законом № 71-VIII від 28.12.2014 року, на який посилається позивач.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Оскільки дохід Підприємства за попередній календарний рік не перевищував 20 мільйонів гривень, перевірки щодо нього контролюючими органами заборонені, в тому числі ця заборона діє і на Інспекцію.

Так, вищенаведеною нормою встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Вказаний Закон направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства, і за своєю метою та змістом покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема й ті, які виникають у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим кодексом України визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Зокрема, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Таким чином, обмеження на проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами, встановлений Законом № 71-VІІІ, стосується виключно контролюючих органів, визначених у підпункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, до яких відповідач не віднесений.

За такого правового врегулювання, суд вважає, що пункт 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" на спірні правовідносини не поширюється.

При цьому, слід зазначити, що законодавцем прийнято два нормативно-правових акти, якими запроваджено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень якого у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України;

- Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", згідно з пунктом 8 Прикінцевих положень якого перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З наведеного вбачається, що норми Закону № 76-VІІІ стосуються всіх контролюючих органів, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України, тоді як норми Закону № 71-VІІІ стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, тобто Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, адже критеріями визначення переліку суб'єктів господарювання, на яких такі обмеження не поширюються, є, зокрема, обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності чи імпорт певного виду товарів.

Такі положення вказаних нормативних актів роблять послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийняті різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, щодо обмеження повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

Відтак, правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок органами Держпраці України, регулювались саме Законом № 76-VIII, а не Законом № 71-VIII, та в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року і закінчились 01 липня 2015 року.

Вищенаведені норми законодавчих актів підтверджують відсутність обмежень для призначення перевірки позивача, на які останній посилається у позові.

Згідно ч.1 ст.265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст.265 КЗпП встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абз. 2 ч.2);

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абз.3 ч.2);

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абз.4 ч.2);

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абз.5 ч.2);

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати (абз.6 ч.2).

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок №509).

Відповідно п.2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Згідно п.3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до п.4 Порядку № 509, справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Пункт 6 Порядку № 509 передбачає, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно п.7 Порядку № 509, справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Суд не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що в порушення вищезазначених норм, відповідачем не було своєчасно та належним чином повідомлено МПП "ІР" про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Як вбачається з листа відповідача від 14.09.2016 року №15/01-33-6638 (а.с. 50), ГУ Держпраці в Одеській області розглянуло лист-повідомлення МПП "ІР" від 12.09.2016 року №15 стосовно призначення дати розгляду справи про накладення штрафу на 19 вересня 2016 року та запросило директора підприємства на розгляд справи на вказаний у листі час і дату (14 год. 45 хв. 19 вересня 2016 року), повідомивши також і місце розгляду справи.

Лист від 14.09.2016 року №15/01-33-6638 ГУ Держпраці в Одеській області надіслало на адресу позивача 14.09.2016 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується фіскальним чеком.

Тобто, відповідачем дотримано вимоги пункту 6 Порядку № 509 щодо повідомлення відповідача не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду справи рекомендованим листом.

Отже, вищезазначене спростовує доводи позивача про необізнаність його про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу.

Суд не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що спірною постановою №78 від 19.09.2016 року МПП "ІР" вдруге було притягнуто до юридичної відповідальності у вигляді значного штрафу за одне й те саме правопорушення, за яке позивача вже було притягнуто до відповідальності попередньою постановою відповідача за №77 від 19.09.2016 року, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України, суб'єкти господарювання несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами 2-5 частини 2 цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Як вбачається зі змісту постанови №77 від 16.09.2016 року, на МПП "ІР" були накладені фінансові санкції за порушення:

- ч.2 ст.97 КЗпП України (питання оплати праці не погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації (представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разу його відсутності - з іншими уповноваженими на представництво трудовим колективним органом);

- ч.4 ст.97 КЗпП України (власником/уповноваженим ним органом в односторонньому порядку прийняті рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (встановлення посадових окладів, не нарахування індексації, тощо);

- ст.96 КЗпП України (тарифна сітка сформована без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), підпункту 2.2.13 Схеми тарифних розрядів керівних працівників аптечних закладів (в тому числі баз, складів), Наказу №308/519 від 05.10.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1209/11489 від 17.10.2005 року);

- ч.1 ст.53 КЗпП України (тривалість робочого часу напередодні святкових і неробочих днів не була скорочена на 1 годину);

- ст.64 КЗпП України (надурочні роботи проводяться без дозволу виборчого органу первинної профспілкової організації (представника трудового колективу) підприємства);

- ч.1 ст.94 КЗпП України (заробітна плата працівникам підприємства за виконану роботу виплачується не у повному обсязі (надурочні, індексація).

Отже, за результатами виявлених порушень, постановою №77 від 16.09.2016 року відповідач наклав на МПП «ІР» штраф у розмірі 1450 грн.

Відповідно до вимог абз.4 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України суб'єкти господарювання несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як вбачається зі змісту постанови №78 від 16.09.2016 року, на МПП "ІР" були накладені фінансові санкції за наступні порушення:

- в порушення вимог ч.5 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону України "Про оплату праці" на підприємстві не здійснювалась індексація заробітної плати 21-му працівнику, що призвело до виплати грошових коштів індексації не в повному обсязі на протязі з травня 2014 року по день перевірки. При перегляді бухгалтерських документів з нарахування заробітної плати за 2014 рік встановлено, що посадові оклади працівникам підвищувались з 01.01.2014 року, наприклад, водію ОСОБА_5 встановлено оклад в розмірі 1600 грн., менеджеру ОСОБА_6 - 1218 грн., завідуючій аптекою ОСОБА_3 - 1500 грн., фармацевту ОСОБА_7 - 1218 грн., охоронцю ОСОБА_8 - 1218 грн. Підстава для нарахування та виплати індексації заробітної плати зазначеним працівникам настала у травні 2014 року (базовий місяць січень 2014 року). Однак, в порушення вимог п.5 Порядку №1078, індексацію заробітної плати працівникам (всього 21 працівник) з травня 2014 року по день перевірки не проводили;

- в порушення вимог ст.106 КЗпП України на підприємстві не оплачують у подвійному розмірі роботу в надурочний час. Зазначене підтверджено наданими табелями обліку використання робочого часу та відомостями нарахування заробітної плати, а саме: у травні 2014 року при нормі тривалості робочого часу 151 година - 21 працівником відпрацьовано 152 години, у грудні 2014 року при нормі тривалості робочого часу 183 години - 20 працівниками відпрацьовано 184 години, у січні 2015 року при нормі тривалості робочого часу 159 годин - 20 працівниками відпрацьовано 160 годин.

Отже, за результатами виявлених порушень, постановою №78 від 16.09.2016 року відповідач наклав на МПП «ІР» штраф у розмірі 304500 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови ГУ Держпраці в Одеській області були винесені за різні порушення (тобто порушення приписів різних норм чинного законодавства), що спростовує доводи позивача про повторне притягнення його до відповідальності за одні й ті самі порушення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу малого приватного підприємства «ІР» - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом малого приватного підприємства «ІР» до Головного управління Держпраці в Одеській області, начальника ГУ Держпраці В Одеській області Дзюби А.М. про скасування постанов Головного управління Держпраці в Одеській області №77, №78 від 19.09.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /О.В. Яковлєв /

/Т.М. Танасогло/