Справа № 810/2588/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року № 810/2588/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртунельбуд» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртунельбуд» з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.10.2016 №.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення прийнято без врахування фактичних обставин справи та з порушенням норм чинного законодавства, а результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Укртунельбуд», оформлені Актом від 15.09.2016 № 1493/10-08-14-01/30920263 (далі - Акт перевірки), є необ'єктивними та необґрунтованими.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що висновки Акту перевірки є обґрунтованими, а оскаржуване рішення прийнято правомірно.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Посадовими особами Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Укртунельбуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.03.2016, за результатами якої складено Акт від 15.09.2016 №1493/10-08-14-01/30920263.

Згідно висновків Акту перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1. та п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до заниження зобов'язань зі сплати податку на додану вартість.

На підставі висновків Акту перевірки Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області винесені податкові повідомлення-рішення №, №, №, якими збільшено ТОВ «Укртунельбуд» суми грошових зобов'язань за платежами податок на прибуток приватних підприємств та податок на додану вартість, та зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а саме:

- за ППР № від 17.10.2016 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість у сумі 6 787 261 грн., у т.ч. 4 524 836 грн. - за основним платежем, та 2 262 425 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- за ППР № від 17.10.2016 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у сумі 4 975 674 грн., у т.ч. 4 280 116 грн. - за основним платежем, та 695 558 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- за ППР 1 від 17.10.2016 зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 774 940 грн.

За наслідком адміністративного оскарження вказаних рішень рішенням ГУ ДФС у Київській області від 29.12.2016 № 3215/10/10-36-10-01-04, податкові повідомлення-рішення №, № , № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Рішенням ДФС України від 31.03.2017 № 6647/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкові повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 17.10.2016 № та № в частині визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток та зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток по операціях за період 2015 року - І півріччя 2016 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником грошовими коштами на користь контрагентів, зазначених в Акті перевірки, і не встановлено наявності дебіторської заборгованості за 2015 рік - І півріччя 2016 року, а податкове повідомлення рішення від 17.10.2016 № - залишено без змін.

Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Як слідує зі змісту Акту перевірки та Розрахунку фінансових санкцій, податковим органом збільшено позивачу грошове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість за період з лютого 2013 року по березень 2016 року.

Підставою для донарахування податку на додану вартість є висновок про непідтвердження реальності господарських взаємовідносини позивача з його контрагентами.

Так, в Акті перевірки та письмових запереченнях відповідача зазначено, що висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства та недійсність господарських операцій з контрагентами ґрунтуються на внесенні до ЄДР стосовно контрагентів позивача записів про відсутність за місцезнаходженням або про відсутність підтвердження відомостей; певними недоліками у складанні первинних документів; наявністю кримінальних проваджень щодо окремих контрагентів; не підтвердженням придбання товару контрагентами по ланцюгу постачання; відсутністю у контрагентів власних основних засобів, трудових ресурсів.

Проте, суд вважає такі висновки податкового органу необґрунтованими у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «БРОМ ФОРС» (Постачальник) укладено Договір від 11.11.2015 № 54/11, згідно якого постачальник продає, а Покупець купує будівельні матеріали (товар) згідно з накладними на умовах, викладених в Договорі. Доставка товару здійснюється Постачальником.

Зі змісту Акту (т. 1, а.с. 176) слідує, що позивачем надано до перевірки:

- Договір Поставки № 54/11 від 11.11.2015;

- видаткові накладні від 30.11.2015 № БР-0000172, № БР-0000173, № БР-0000174;

- податкові накладні від 30.11.2015 № 154, № 155 156;

- рахунки фактури від 30.11.2015 № БР-000172, № БР-000173, № БР-000174.

- банківську виписку від 24.12.2015 № 621 на суму 130 600,66 грн.

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «ЮНІФАЙ ТРЕКІНГ» (Постачальник) укладено Договір від 14.05.2015 № 01А/15, згідно якого постачальник продає, а Покупець купує обладнання (товар) згідно з накладними на умовах, викладених в Договорі. Доставка товару здійснюється Постачальником.

Зі змісту Акту (т. 1, а.с. 177) слідує, що позивачем надано до перевірки:

- Договір № 01А/15 від 14.05.2015;

- рахунок фактуру від 18.12.2015 № 008-12-15;

- видаткові накладні від 18.12.2015 № 004-12-15, від 30.12.2015 № 009-12-15;

- податкові накладні від 18.12.2015 № 6, від 29.12.2015 № 12;

- банківську виписку від 29.12.2015 № 650 на суму 7 341 075,94 грн.

Також зі змісту Акту (т. 1, а.с. 179) слідує, що на підтвердження реальності господарських взаємовідносин між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «КСЕНОС ЛТД» позивачем до перевірки було надано:

- рахунок на оплату від 14.05.2015 № 8;

- видаткову накладну від 14.05.2015 № 1;

- податкову накладну від 14.05.2015 № 1;

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «Марголак» (Продавець) було укладено Договір від 01.11.2012 №26/12, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує будівельні матеріали, згідно накладними на умовах, викладених у даному договорі.

Поставка товарів підтверджується належним чином складеними та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 179 - 180):

- видатковими накладними та рахунками на оплату: від 27.02.2013 №М-00000175 на суму 201 216,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33 536,00 грн.; від 28.02.2013 М-00000176 на суму 84 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 14 000,00 грн.; від 28.02.2013 М-00000177 на суму 31 020,00 грн., у т.ч. ПДВ - 5 170,00 грн.; від 28.03.2013 М-00000246 на суму 5 913,12 грн., у т.ч. ПДВ - 985,52 грн.;

- податковими накладними: від 27.02.2013 № 175 на суму 201 216,00 грн., у т.ч. ПДВ - 33 536,00 грн.; від 28.02.2013 № 176 на суму 84 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 14 000,00 грн.; від 28.02.2013 № 177 на суму 31 020,00 грн., у т.ч. ПДВ - 5 170,00 грн.; від 28.03.2013 № 246 на суму 5 913,12 грн., у т.ч. ПДВ - 985,52 грн.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ « МАРГОЛАК» проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: від 18.01.2013 № 11 суму 2 466,00 грн.; від 18.03.2013 № 105 на суму 36 368,00 грн.; від 18.04.2013 № 167 на суму 710,00 грн.; від 21.05.2013 № 221 на суму 97 193,83 грн.; від 27.05.2013 № 228 на суму 212 802,98 грн.

За результатами господарсько-фінансових операцій між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «МАРГОЛАК» позивачем було сформовано податковий кредит у сумі 53 692,00 грн., та валові витрати у сумі 268 458 грн.

При прийнятті рішення судом враховується, що згідно доказів, наявних в матеріалах справи, ТОВ «Марголак» на час здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстроване як юридична особа та платник податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника цього податку, яке було анульовано податковим органом лише 26.08.2014, тобто, більш ніж через однин рік з часу здійснення вказаних господарських операцій.

Згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про заниження податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин між позивачем і ТОВ «АКТИВІНВЕСТ ГРУП» податковий орган вказує на неможливість фактичного надання останнім послуг і їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач посилається на те, що до перевірки позивачем не було надано проектно-кошторисну документацію згідно Постанови КМ України від 01.08.2005 № 668 та податкову інформацію щодо вказаного контрагента.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Так, висновок податкового органу про неможливість постачання ТОВ «АКТИВІНВЕСТ ГРУП» позивачу товару не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки предметом господарських відносин вказаних підприємств було виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «АКТИВІНВЕСТ ГРУП» (Субпідрядник) укладено Договір від 28.08.2014 №27, згідно умов якого Субпідрядник зобов'язується виконати за замовленням Підрядника роботи, зазначені в п.1.2. договору, а Підрядник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи.

Субпідрядник виконує роботи на об'єкті у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «АКТИВІНВЕСТ ГРУП» проводились у безготівковій формі.

Виконання робіт підтверджується складеними належним чином первинними документами, а саме:

- податковою накладною 30.09.2014 №537 з номенклатурою - за будівельно-монтажні роботи на об'єкті «Будівництво житлового кварталу по вул. Підвисоцького Печерського р-н в м. Києві на загальну суму 105 283,20 грн., у т.ч. ПДВ - 17 547 20 грн.

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 від 29.09.2014 за вересень 2014 року на загальну суму виконаних робіт 105 283,20 грн.;

- актом приймання виконання будівельних робіт форми КБ-2в від 29.09.2014 за вересень 2014 року на загальну суму виконаних робіт 105 283,20 грн.

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2014 року.

Вказані документи було надано до перевірки, що підтверджується змістом Акту (т. 1, а.с. 181).

Всього вартість виконаних будівельних робіт по Об'єкту склала 105 283,20 грн., у т.ч. ПДВ - 17 547,20 грн.

За результатами господарсько-фінансових операцій між ТОВ «АКТИВІНВЕСТ ГРУП» і ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» останнім сформовано податковий кредит у сумі 17 547,00 грн. та валові витрати у сумі 87 736,00 грн.

Як пояснив позивач, у нього наявна уся проектно-кошторисна документація, яка складається з великої кількості технічної та інженерної документації. У той же час, під час проведення перевірки інспекторами не було конкретизовано, яку саме частину проектно-кошторисної документації їм потрібно надати для проведення перевірки, що і зумовило її ненадання.

Також зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин між позивачем і ТОВ «Аргадон» інспектори вказують на неможливість фактичного постачання останнім товарів і їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків податковий орган посилається на ненадання ТОВ «Укртунельбуд» до перевірки проектно-кошторисної документації згідно вказаної Постанови КМ України від 01.08.2005 № 668.

На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Аргадон» та, відповідно, про завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту по операціях з придбання у ТОВ «Аргадон» робіт та товарів, а відповідно - заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Так, висновок податкового органу про неможливість постачання ТОВ «Аргадон» позивачу товару не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки предметом господарських відносин вказаних підприємств було виконання будівельних робіт.

З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Укртунельбуд» (Замовник) і ТОВ «Аргадон» (Виконавець) укладено Договір на роботу механізмів № 30 від 30.07.2013, згідно якого Замовник замовляє, а Виконавець виділяє йому механізми і автотранспорт для виконання будівельно-монтажних робіт або інших видів робіт.

За наслідками виконання умов даного договору Замовнику були надані відповідні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 181 - 182) копіями документів, а саме:

- Акту № АД-000004554 від 30.08.2013 (електростанція пересувна) на суму 4 597 326,40 грн., у т.ч. ПДВ - 99 554,40 грн.;

- Акту № АД-000005524 від 30.09.2013 (електростанція пересувна) на суму з 404 870,40 грн., у т.ч. ПДВ - 67 478,40 грн.;

- Довідки про виконані роботи (послуги) за період з 01.08.2013 по 31.08.2013 (ф. №ЕБМ-7) на відпрацювання 210 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 149 688,00 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи (послуги) за період з 01.08.2013 по 31.08.2013 (ф. № ЕБМ-7) на відпрацювання 224 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.) на суму 159 667,20 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи(послуги) за період з 01.08.2013 по 31.08.2013 (ф.№ ЕБМ-7) на відпрацювання 204 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 145 411,20 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи(послуги) за період з 01.08.2013 по 31.08.2013 (ф.№ ЕБМ-7) на відпрацювання 200 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 142 560,00 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи(послуги) за період з 01.09.2013 по 30.09.2013 (ф.№ ЕБМ-7) на відпрацювання 176 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 125 452,80 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи(послуги) за період з 01.09.2013 по 30.09.2013 (ф.№ ЕБМ-7) на відпрацювання 152 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 108 345,60 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи(послуги) за період з 01.09.2013 по 30.09.2013 (ф.№ ЕБМ-7) на відпрацювання 128 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 91 238,40 грн. без ПДВ;

- Довідки про виконані роботи(послуги) за період з 01.09.2013 по 30.09.2013 (ф.№ ЕБМ-7) на відпрацювання112 машино/годин (вартість однієї машино-години 712,80 грн.), на суму 79 833,60 грн. без ПДВ;

- податкових накладних: № 7011 від 30.08.2013 на суму 597 326,40 грн., у т.ч. ПДВ - 99 554,40 грн.; № 6933 від 30.09.2013 суму 404 870,40 грн., у т.ч. - 67 478,40 грн.;

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «АРГАДОН» проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 477 від 17.9.2013 на суму 89 599,00 грн., № 478 від 17.09.2013 на суму 390 000,00 грн., № 528 від 10.10.2013 на суму 59 000,00 грн., № 553 від 18.10.2013 на суму 60 731,00 грн., № 557 від 18.10.2013 на суму 372 000,00 грн., № 39 від 22.01.2014 на суму 30 866,80 грн.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій позивачем було сформовано податковий кредит у сумі 167 032,80 грн. та валові витрати у сумі 835 164,00 грн.

Також зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «Дженерал Проджектс» є неможливість фактичного постачання останнім товарів та їх використання позивачем у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків податковий орган посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано рахунки-фактури, видаткові накладні, товаро-транспортних накладні.

На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Дженерал Проджектс» та, відповідно, про завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту по операціях з придбання у вказаного підприємства робіт та товарів, а відповідно - заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Замовник) і ТОВ «Дженерал Проджектс» (Постачальник) укладено Договір від 01.09.2014 № 2-14, згідно якого Постачальник зобов'язується поставити та передати власність замовника, а Замовник - оплатити та прийняти обладнання (у подальшому Товар) відповідно до специфікацій, що додаються до договору, і є його невід'ємною частиною. Найменування, одиницю виміру, кількість, загальну вартість, ціни на умовах СРТ м Київ (згідно з Офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової плати Інкотермс 2010) вказується в специфікаціях.

За наслідками виконання умов даного договору Замовником були придбані відповідні Товари, що підтверджується дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 183) та наявними в матеріалах справи копіями документів, а саме:

- видатковими накладними: № ЛБ-002-0914 від 17.09.2014 (Труби) на суму 1 146 225,60 грн., у т.ч. ПДВ - 191 037,60 грн.; № ЕА-01-1214 від 22.12.2014 (Труби) на суму 3 174 163,20 грн., у т.ч. ПДВ - 529 027,20 грн.;

- податковими накладними: № 5 від 28.08.2014 на суму 1 146 225,60 грн., у т.ч. ПДВ - 191 037,60 грн., № 2 від 22.12.2014 на суму 3 174 163,20 грн., у т.ч. ПДВ - 529 027,20 грн.

Також згідно Акту (т. 1, зворотній бік а.с. 183) до перевірки було надано технічне свідоцтво придатності будівельних виробів для застосування від 28.01.2014 № 271.

Проте, вказані документи накладні не були взяті податковим органом до уваги і не враховані під час формування висновків Акту перевірки без зазначення будь-яких причин.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «Дженерал Проджектс» проводилися у безготівковій формі згідно платіжних доручень:

- № 452 від 28.08.2014 на суму 1146225,60 грн.,

- № 2 від 2.01.2015 на суму 359000,00 грн.,

- № 3 від 21.01.2015 на суму 100000,00 грн.,

- № 21 від 02.02.2015 на суму 450 000,00 грн.,

- № 122 від 16.03.2015 на суму 700 000,00 грн.,

- № 197 від 23.04.2015 на суму 22500,00 грн.,

- № 222 від 29.04.2015 на суму 250 000,00 грн.,

- № 550 від 04.12.2015 на суму 1 315 163,20 грн.

За результатом вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «Укртунельбуд» сформовано податковий кредит у сумі 720 065,00 грн. та валові витрати у сумі 3 600 324,00 грн.

Також зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «Софіятрансплюс» є неможливість фактичного постачання останнім товарів та їх використання позивачем у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків податковий орган посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано документи для підтвердження якості піску, товарно-транспортні накладні.

На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Софіятрансплюс» та, відповідно, про завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту по операціях з придбання у вказаного підприємства товарів, а відповідно - заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «Софіятрансплюс» (Постачальник) укладено Договір № 01/15-28 від 28.01.2015, згідно якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця товар, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується прийняти та оплатити його в повному обсязі.

Згідно договору ТОВ «Укртунельбуд» було придбано товар (пісок річковий), що підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 184 - 185):

- видатковими накладними: № 201 від 26.11.2013 на суму 1 200,00 грн., у т.ч. ПДВ - 200,00 грн., № 202 від 27.11.2013 на суму 1 338,00 грн., у т.ч. ПДВ - 223,00 грн., № 211 від 11.11.2014 на суму 3 300,00 грн., у т.ч. ПДВ - 550,00 грн., № 230 від 28.11.2014 на суму 27 498,00 грн., у т.ч. ПДВ - 4 583,00 грн., № 240 від 26.12.2014 на суму 1 650,00 грн., у т.ч. ПДВ - 275,00 грн., № 8 від 16.02.2015 на суму 5 550,00 грн., у т.ч. ПДВ - 925,00 грн., № 14 від 16.03.2015 на суму 11 250,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1875,00 грн., № 22 від 27.04.2015 на суму 7 500,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 250,00 грн., № 91 від 01.12.2015 на суму 8 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 333,33 грн., № 1317 від 01.12.2015 на суму 13 734,00 грн., у т.ч. ПДВ - 2 289,02 грн., № 95 від 21.12.15 на суму 4 800,00 грн., у т.ч. ПДВ - 800,00 грн., № 10 від 03.02.2016 на суму 8 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 333,33 грн.,

- податковими накладними: № 24 від 26.11.2013, № 27 від 27.11.2013, № 4 від 11.11.2014, № 12 від 18.11.2014, № 23 від 28.11.2014, № 14 від 26.12.2014, № 4 від 16.02.2015, № 2 від 16.03.2015, № 6 від 27.04.2015, № 1 від 01.12.2015, №5 від 15.12.2015, №1 від 04.11.2015, № 1 від 03.02.2016.

Крім того, згідно акту (т. 1, а.с. 185) до перевірки було надано паспорти на пісок річковий для будівельних робіт: № 15/5-2 від 01.06.2015 та № 01/4-1 від 01.04.2015 та зазначено, що висновок відповідає вимогам ДСТУ Б.В.2.7-232-2010.

Матеріалами справи та змістом акту перевірки підтверджується, що розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «СОФІЯТРАНСБУД» проводилися в безготівковій формі згідно платіжних доручень:

- № 63 від 27.01.2014 у сумі 2 838,00 грн.,

- № 10 від 11.11.2014 у сумі 3 300,00 грн.,

- № 24 від 18.11.2014 у сумі 3 300,00 грн.,

- № 79 від 26.12.2014 у сумі 2 9148,00 грн.,

- № 76 від 16.02.15 у сумі 5 550,00 грн.,

- № 75 від 16.02.2015 у сумі 1 650,00 грн.,

- № 112 від 16.03.15 у сумі 11 250,00 грн.,

- № 208 від 27.04.2015 у сумі 7 500,00 грн.,

- № 458 від 04.112015 у сумі 8 000,00 грн.,

- № 540 від 01.12.15 у сумі 4 800,00 грн.,

- № 566 від 15.12.15 у сумі 4 800,00 грн.,

- № 98 від 03.02.2016 у сумі 8 000,00 грн.

За результатом вказаних господарсько-фінансових операцій позивачем було сформовано податковий кредит у сумі 15 505,00 грн. та валові витрати у сумі 33 280,00 грн.

Також зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «Регіон Прайс» є неможливість фактичного надання останнім послуг та їх використання позивачем у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків податковий орган посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано документи для підтвердження якості піску, товарно-транспортні накладні.

На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Регіон Прайс» та, відповідно, про завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту по операціях з придбання у вказаного підприємства послуг, а відповідно - заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «Регіон Прайс» (Субпідрядник) укладено Договір № 23-2014 від 23.04.2014, згідно якого Субпідрядник зобов'язується виконати за замовленням Підрядника роботи, зазначені п.1.2. даного Договору. Субпідрядник виконує роботи на об'єкті: "Друга черга будівництва Житлового кварталу з об'єктами соціально-громадського призначення за адресою вул. Підвисоцького в Печерському р-ні. м. Києва. Зовнішні мережі каналізації К1 по Залізничному шосе», у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією.

Зі змісту Акту (т. 1, а.с. 186) слідує, що до перевірки було надано податкову накладну від 30.05.2014 № 456 на суму 254 046,00 грн., у т.ч. ПДВ - 42 341,00 грн. Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «РЕГІОН ПРАЙС» проводилися в безготівковій формі згідно платіжних доручень:

- № 397 від 22.07.2014 у сумі 33 026,00 грн.,

- № 398 від 22.07.2014 у сумі 48 000,00 грн.,

- № 419 від 04.08.2014 у сумі 25 000,00 грн.,

- № 444 від 19.08.2014 у сумі 30 000,00 грн.,

- № 446 від 20.08.2014 у сумі 30 000,00 грн.,

- № 492 від 30.09.2014 у сумі 88 020,00 грн.

Також до перевірки було надано Довідку про вартість будівельно-монтажних робіт за травень 2014 року ф.КБ-3 та Акт №1 від 30.05.2014 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 року КБ-2в, згідно яких загальна вартість будівельних робіт з урахуванням ПДВ становить 254 046,00 грн.

За результатом вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» сформовано податковий кредит у сумі 42 341,00 грн. та валові витрати у сумі 211 705,00 грн.

Як пояснив позивач, уся проектно-кошторисна документація на вказаний об'єкт зберігається у ТОВ «Укртунельбуд» та складається з великої кількості технічної та інженерної документації, і під час проведення перевірки інспектори не конкретизували, яку саме частину проектно-кошторисної документації потрібно надати.

Також зі змісту Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову слідує, що підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «Спецторг-Інвест» є неможливість фактичного надання останнім послуг та їх використання позивачем у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків податковий орган посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано документів передбачених ст. 13 Закону України "Про підтвердження відповідності" та товарно-транспортні накладні на придбаний товар.

На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Спецторг-Інвест» та, відповідно, про завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту по операціях з придбання у вказаного підприємства послуг, а відповідно - заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Спецторг-Інвест» укладено Договір № 2801/1 від 28.01.2014, на виконання умов якого останнім надано позивачу послуги, що підтверджується актом № 2801/1 від 16.04.2014 ф. 250 здачі-прийняття робіт зі зварювання на суму 6 250,00 грн. у т.ч. ПДВ - 1 041,67 грн., рахунок-фактуру від 28.01.2014 № 2801/1 та платіжне доручення від 04.02.2014 № 83.

За результатом вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» сформовано податковий кредит та валові витрати.

Доводи податкового органу про відсутність надання послуг за вказаним договором з посиланням на ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних суд оцінює критично з урахуванням того, що предметом договору було не постачання товарів, а саме надання послуг зі зварювання.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «Гідравлік Лайн» податковий орган вказує на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано товарно-транспортних накладних та передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.

На підставі викладеного відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Гідравлік Лайн» та, відповідно, про завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту по операціях з придбання у вказаного підприємства послуг, а відповідно - заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «Гідравлік Лайн» (Постачальник) укладено Договір № 139-ГЛ від 21.02.2013, згідно якого Постачальник, передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує Товар (продукцію) найменування, одиниця виміру, загальна кількість, ціна за одиницю виміру, та загальна ціна яких визначається сторонами у Специфікаціях до договору, узгоджених обома сторонами, які є не від'ємною частиною цього договору.

Як встановлено судом, за насідком виконання умов договору позивачем було придбано відповідні товари, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с.187) документами, а саме:

- специфікаціями № 1 від 21.02.2013 на суму 142,50 грн. та № 2 від 25.04.2013 на суму 7 800,00 грн.;

- видатковими накладними: № РН-000875 від 13.05.2013 (Гідроциліндр) на суму 7 800,00 грн., у т.ч. ПДВ - 1 300,00 грн.; № РН-000273 від 22.02.2013 (Шток хромовий) на суму 142,50 грн., у т.ч. ПДВ - 23,75 грн.;

- податковими накладними: № 153 від 21.02.2013, № 255 від 26.04.2013.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «ГІДРАВЛІК ЛАЙН» проводилися в безготівковій формі згідно платіжних доручень: № 52 від 21.02.2013 на суму 142,50 грн. та №184 від 26.04.2013 на суму 7 800,00 грн.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» сформовано податковий кредит у сумі 1 324,00 грн. та валові витрати у сумі 6 619,00 грн.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ТОТУС-С» податковий орган вказує на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано товарно-транспортних накладних та передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «ТОТУС-С» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «ТОТУС-С» мали місце господарські операції із придбання товарів, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 187 - 188) документами, а саме:

- рахунком № 2986 від 30.07.2014 (Балка № 36) на суму 49 998,00 грн.,

- видатковою накладеною № 37 від 31.07.2014 (Балка № 36) на суму 49 998,00 грн.;

- рахунком № 2983 від 12.08.2014 (Балка № 36) на суму 49 999,80 грн.;

- видатковою накладною № 36 від 13.08.2014 на суму 49 999,80 грн.;

- рахунком № 3015 від 06.10.2014 (Арматура) на суму 132 629,84 грн.;

- видатковою накладною № 56 від 07.10.2014 на суму 132 629,84 грн.;

- рахунком № 3043 від 26.11.2014 (Відвід) на суму 1 100,04 грн.;

- видатковою накладною № 76 від 25.11.2014 на суму 1 100,04 грн.;

- рахунком № 3042 від 25.11.2014 (Відвід) на суму 3 850,00 грн.;

- видатковою накладною № 75 від 25.11.2014 на суму 3 850,00 грн.;

- рахунком № 3147 від 14.08.2015 (Кріплення штольні) на суму 86 505,00 грн.;

- видатковою накладною № 51 від 17.08.2015 на суму 86 505,00 грн.;

- видатковою накладною № 101 від 17.12.2015 (Щит огорожі) на суму 50 000,00 грн.;

- рахунком № 3226 від 30.12.2015 (Балка № 36) на суму 120 578,88 грн.;

- видатковою накладною № 93/1 від 31.12.2015 на суму 120 578,88 грн.

- податковими накладними; № 86 від 25.11.2014, № 87 від 26.11.2014, № 63 від 06.10.2014, № 43 від 31.07.2014, № 42 від 12.08.2014, № 55 від 14.08.2015, № 89 від 12.11.2015, № 85 від 05.11.2015, № 103 від 15.12.2015, № 109 від 21.12.2015.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «ТОТУС-С» проводилися у безготівковій формі згідно платіжних доручень: № 432 від 12.08.2014 на суму 49 999,80 грн., № 439 від 14.08.2014 на суму 20 000,00 грн., № 454 від 29.08.2014 на суму 55 000,00 грн., №496 від 06.10.2014 на суму 115 000,00 грн., № 507 від 10.10.2014 на суму 20 000,00 № 511 від 16.10.2014 на суму 50 000,00 грн., № 13 від 12.11.2014 на суму 53 560,00 грн., № 14 від 12.11.2014 на суму 10 000,00 грн., № 37 від 25.11.2014 на суму 3 850,00 грн., №41 від №26.11.2014 на суму 1 100,04 грн., № 54 від 04.12.2014 на суму 90 000,00 грн., № 55 від 05.12.2014 на суму 49 000,00 грн., № 57 від 09.12.2014 на суму 52 000,00 грн., № 80 від 26.12.2014 на суму 41000 грн., № 92 від 23.02.2015 на суму 34 438 грн., № 93 від 23.02.2015 на суму 132 629,84 грн., № 308 від 14.08.2015 на суму 86 505 грн., № 470 від 05.11.2015 на суму 63 492,96 грн., № 479 від 12.11.2015 на суму 51800,11 грн., № 567 від 15.12.20 15 на суму 50 000,04 грн., № 600 від 21.12.1.2015 на суму 131 016,84 грн., № 659 від 30.12.2015 на суму 120 578,88 грн.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» сформовано податковий кредит у сумі 198 496, 00 грн. та валові витрати у сумі 572 982,00 грн.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про заниження позивачем податкових зобов'язань за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «МБУ-1» податковий орган вказує на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано товарно-транспортних накладних та передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «МБУ-1» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «МБУ-1» (Продавець) укладено Договір купівлі продажу товарів від 12.04.2011 № 2, гідно якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах викладених в Договорі.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «МБУ-1» мали місце господарські операції із придбання товарів, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 189 - 191) документами, а саме:

- видатковими накладними: № 26 від 30.04.2016, № 34 від 30.04.2016, № 32 від 28.08.2014, № 35 від 13.10.2014, № 37 від 13.11.2015, № 48 від 15.12.2015, № 1 від 28.03.2013, № 2 від 29.04.2013, № 3 від 23.05.2013, № 4 від 29.05.2013, № 6 від 27.06.2013, №7 від 19.12.2013, № 1 від 26.02.2014, № 3 від 04.09.2014, № 4 від 13.10.2014, № 1 від 20.02.2015, № 38 від 15.12.2015;

- податковими накладними: № 1 від 28.03.2013, № 1 від 29.04.2013, № 1 від 23.05.2013, № 2 від 29.05.2013, № 1 від 27.06.2013, № 1 від 15.08.2013, № 1 від 13.10.2014, №1 від 26.02.2014, № 1 від 29.08.2014, № 1 від 20.02.2015, № 1 від 06.11.2015, № 5 від 15.12.2015.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «МБУ-1» проводилися на підставі відповідних рахунків у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки платіжними дорученнями: №214 від 20.05.2013, № 251 від 13.06.2013, №336 від 12.07.2013, № 410 від 15.08.2013, № 480 від 17.09.2013, №565 від 23.10.2013, №516 від 08.10.2013, № 550 від 18.10.2013, № 633 від 28.11.2013, №598 від 13.11.2013, №36 від 22.01.2014, № 78 від 30.01.2014, № 133 від 17.03.2014, №146 від 25.03.2014, №453 від 29.08.2014, № 455 від 29.08.2014, № 44 від 26.11.2014, № 37 від 03.02.2015, № 86 від 18.02.2015, № 473 від 06.11.2015, № 613 від 24.12.2015, № 614 від 24.12.2015, № 70 від 27.01.2016.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було сформовано податковий кредит у сумі 708 547,00 грн. та валові витрати у сумі 3 151 835,00 грн.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» податковий орган вказує на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач посилається на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано проектно-кошторисної документації.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання вказаного підприємства послуг, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» (Субпідрядник) укладено Договір № 03/03-14 від 03.03.2014, згідно якого Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати і здати Підряднику будівельно-монтажні роботи на об'єкті: «Друга черга будівництва Житлового кварталу з об'єктами соціально-громадського призначення за адресою вул. Професора Підвисоцького в Печерському р-ні м. Києва. Зовнішні мережі каналізації К1 по залізничному шосе» відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений цим договором термін, а Підрядник зобов'язується надати субпідряднику площу для проведення робіт, прийняти після виконання робіт і повністю сплатити вартість робіт.

Як встановлено судом, за насідком виконання умов договору позивачем було придбано відповідні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 191 - 192) документами, а саме:

- Довідкою про вартість будівельно-монтажних робіт за березень 2014 року ф.КБ-3, загальна вартість будівельних робіт по будові з урахуванням ПДВ становить з початку будівництва по звітний місяць включно 281 764,80 грн., за звітний місяць - 281 764,80 грн.;

- Актом №1-03/14 від 31.03.2014 про приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року КБ-2в, вартість робіт - 281 764,80 грн.;

- Довідкою про вартість будівельно-монтажних робіт за квітень 2014 року ф.КБ-3, загальна вартість будівельних робіт по будові з урахуванням ПДВ становить з початку будівництва по звітний місяць включно 753 566,40 грн., за звітний місяць - 471 801,60 грн.;

- Актом №2-04/14 від 29.04.2014 про приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року КБ-2в, вартість робіт - 471 801,60 грн.;

- Довідкою про вартість будівельно-монтажних робіт за травень 2014 року ф.КБ-3, загальна вартість будівельних робіт з урахуванням ПДВ становить з початку будівництва по звітний місяць включно 899 504,40 грн., за звітний місяць - 145 938,00 грн.;

- Актом №3-05/14 від 30.05.2014 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 року ф.КБ-2в, вартість робіт - 145 938,00 грн.;

- податковими накладними: № 3 від 31.05.2013, № 4 від 31.03.2014, № 3 від 31.04.2014, № 3 від 31.05.2014.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «КИЇВПІДЗЕМБУД» проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 184 від 07.04.2014 на суму 50 000 грн., № 247 від 28.04.2014 на суму 3 000 грн., № 215 від 18.04.2014 на суму 100 000 грн., № 237 від 23.04.2014 на суму 100 000 грн., № 299 від 27.05.2014 на суму 120 000 грн., № 257 від 30.04.2014 на суму 20 000 грн., № 284 від 20.05.2014 на суму 85 000 грн., № 310 від 30.05.2014 на суму 20 000 грн., № 314 від 03.06.2014 на суму 30 000 грн., № 352 від 10.06.2014 на суму 49 000 грн., № 329 від 06.06.2014 на суму 50 000 грн., № 370 від 12.06.2014 на суму 60 000 грн., № 362 від 11.06.2014 на суму 111 566,40.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було сформовано податковий кредит у сумі 157 332,00 грн. та валові витрати у сумі 786 659,00 грн.

Як пояснив позивач, уся проектно-кошторисна документація щодо вказаного об'єкту зберігається у ТОВ «Укртунельбуд» і складається з великої кількості технічної та інженерної документації. Проте, під час перевірки інспектори не конкретизували, яку саме частину проектно-кошторисної документації їм потрібно надати для проведення перевірки, що зумовило її ненадання.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ЕКА СТРОЙ Компані» податковий орган вказує на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано товарно-транспортних накладних, передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар та договорів на поставку придбаних товарів.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про неможливість фактичного постачання товару ТОВ «ЕКА СТРОЙ Компані» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з його придбання у вказаного підприємства, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «ЕКА СТРОЙ Компані» (Постачальник) укладено Договір від 19.02.2014 № 0202/14, згідно якого Постачальник продає, а покупець, купує товар згідно накладних, на умовах викладених договорі. Поставка товару здійснюється постачальником.

Як встановлено судом, за насідком виконання умов договору позивачем було придбано відповідні товари, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки (т. 1, а.с. 192 - 193) документами, а саме:

- видатковими накладними: ЕК-0000475 від 03.03.2014, ЕК-0000476 від 05.03.2014, ЕК-0000477 від 06.03.2014, ЕК-0000478 від 11.03.2014, ЕК-0000479 від 13.03.2014, ЕК-0000480 від 14.03.2014, ЕК-0000481 від 17.03.2014, ЕК-0000482 від 18.03.2014, ЕК-0000483 від 19.03.2014, ЕК-0000484 від 21.03.2014, ЕК-0000486 від 25.03.2014, ЕК-0000487 від 26.03.2014, ЕК-0000488 від 27.03.2014, ЕК-0000489 від 28.03.2014, ЕК-0000490 від 31.03.2014;

- податковими накладними: № 452 від 03.03.2014, № 453 від 05.03.2014, № 454 від 06.03.2014, № 455 від 11.03.2014, № 456 від 13.03.2014, № 457 від 14.03.2014, № 458 від 17.03.2014, № 459 від 18.03.2014, №460 від 19.03.2014, № 461 від 21.03.2014, № 462 від 24.03.2014, № 463 від 25.03.2014, № 464 від 26.03.2014, № 466 від 28.03.2014, № 467 від 31.03.2014.

Матеріалами справи також підтверджується, що розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і «ЕКА СТРОЙ КОМПАНІ» проводилися в безготівковій формі згідно платіжних доручень: № 235 від 23.04.2014, № 236 від 23.04.2014.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» сформовано податковий кредит у сумі 156 121 грн. та валові витрати у сумі 780 608,40 грн.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» податковий орган вказує на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано товарно-транспортних накладних, передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про неможливість фактичного надання ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» послуг та продажу товарів і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з їх придбання у вказаного підприємства, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» (Постачальник) укладено Договір № 5/06 від 05.06.2013 згідно якого Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором, поставити товар, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах , визначених цим договором, прийняти та оплатити такий товар.

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Замовник) і ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» (Постачальник) укладено Договір № 10/06 від 10.06.2013 згідно якого Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених цим договором, виконати роботи (послуги), а Замовник зобов'язується в порядку та на умовах , визначених цим договором, прийняти та оплатити їх.

Згідно вказаних договорів ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» було поставлено товар та виконано роботи (послуги) на користь ТОВ «Укртунельбуд», що підтверджується наявними в матеріалах справи та наданими до перевірки (т. 1, а.с. 193 - 194) доказами, а саме:

- видатковими накладними: № Б/Н від 31.07.2013 (Електростанція пересувна) на суму 302 227,20 грн., у т.ч. ПДВ - 50 371,20 грн., № 19 від 30.06.2013 (Балка №36) на суму 273 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 45 500,00 грн.,

- податковими накладними: № 39 від 31.07.2013, № 36 від 30.06.2013.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» проводилися в безготівковій формі згідно платіжних доручень:

- № 343 від 16.07.2013 на суму 40 950,00 грн.,

- № 366 від 29.07.2013 на суму 170 000,00 грн.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит у сумі 95 871,20 грн. та валові витрати у сумі 479 356,00 грн.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів та послуг вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» (Субпідрядник) укладено Договір № 4/13-05 від 14.05.2013 згідно умов якого Субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати і здати Підряднику будівельно-монтажні роботи на об'єкті «Друга черга будівництва Житлового кварталу з об'єктами соціально-громадського призначення за адресою вул. Професора Підвисоцького в Печерському р-ні. м. Києва» відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений цим договором термін, а Підрядник зобов'язується надати субпідряднику площу для проведення робіт, прийняти роботи після їх виконання і повністю сплатити вартість робіт.

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» (Продавець) укладено Договір № 28-05 від 22.05.2013 згідно умов якого Продавець продає, а Покупець купує будівельні матеріали згідно накладними, на умовах, викладених у даному договорі.

За наслідками виконання вказаних договорів позивачем придбано відповідні товари та послуги з викання робіт, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 194 - 195):

- Актом № 36 від 27.06.2016 (Субпідрядні роботи) на суму 416 992,80 грн., у т.ч. ПДВ - 69 498,80 грн.,

- Податковими накладними: № 51 від 27.06.2013, № 50 від 21.06.2013, № 69 від 31.07.2013, № 59 від 29.06.2013, № 60 від 29.06.2013, № 121 від 30.07.2013;

- Видатковими накладними: № К-0000037 від 29.06.2013, № К-0000038 від 29.06.2013, № 42 від 30.07.2013.

Розрахунки між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» і «КОРАДО ПЛЮС» проводилися в безготівковій формі згідно платіжних доручень: № 307 від 21.06.2013, № 328 від 11.07.2013, № 329 від 11.07.2013, № 342 від 16.07.2013.

За результатами господарсько-фінансових операцій між ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» та ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Крім того, при прийнятті рішення в даній адміністративній справі судом враховується те, що господарські взаємовідносини між позивачем і ТОВ «ЕНТАЛЬ ДОМІНО» та ТОВ «КОРАДО ПЛЮС» вже були предметом податкової перевірки, за наслідками якої складено Акт від 26.12.2013 №1538/22-00/30920263, на підставі висновків якого було складено податкове повідомлення-рішення від 29.01.2014 № 000043220 про визначення ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» грошових зобов'язань за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у сумі 4 425 05,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 у справі №810/3508/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014, адміністративний позов задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 29.01.2014 №.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ТЕСЛАБУД» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів та послуг вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано товарно-транспортних накладних, передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, проектно-кошторисної документації.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «ТЕСЛАБУД» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як пояснив позивач, вся проектно-кошторисна документація зберігається у ТОВ «Укртунельбуд» та складається з великої кількості технічної та інженерної документації. Проте під час проведення перевірки інспектори не конкретизували, яку саме частину проектно-кошторисної документації їм потрібно надати для проведення перевірки.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «ТЕСЛАБУД» (Постачальник) укладено Договір від 08.10.2014 № 08-10/2014, згідно умов якого Постачальник продає, а Покупець купує будівельні матеріали згідно із накладними, на умовах викладених в даному Договорі.

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «ТЕСЛАБУД» (Субпідрядник) укладено Договір від 02.12.2014 № 02-12/2014, згідно умов якого Субпідрядник бере на себе обов'язок виконати ремонтно-будівельні роботи у приміщенні ТВБВ №10026/0152 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Героїв Сталінграду, 65, з дотриманням будівельних норм і правил.

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «ТЕСЛАБУД» (Субпідрядник) укладено Договір від 14.11.2014 № 14-11/2014, згідно умов якого Субпідрядник бере на себе обов'язок виконати прокладання футлярів для електропостачання методом ГНБ на об'єкті: «Готельно-житловий комплекс з приміщеннями соціально-побутового призначення на проекті: Академіка Глушкова 92б, у Голосіївському районі м. Києва. Зовнішні інженерні мережі та реконструкція каналізаційного колектора Д=1000-1200 мм по вул. Дегтяренка в м. Києві» з дотриманням будівельних норм і правил.

За наслідками виконання вказаних договорів позивачем придбано відповідні послуги з викання робіт, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 197), а саме:

- договір субпідряду від 14.11.2014 №14-11/2014;

- договір Поставки № 08-10/2014 від 08.10.2014;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за листопад 2014 року;

- акт приймання виконаних робіт за листопад 2014 року (форма №КБ-2В);

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за грудень 2014 року на суму 103 000 грн. щодо ремонтно-будівельних робіт у приміщенні ТВБВ№10026/0152;

- акт приймання виконаних робіт за листопад 2014 року (форма №КБ-2В);

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за грудень 2014 року;

- акт приймання виконаних робіт за грудень 2014 року (форма №КБ-2В);

- видаткова накладна від 31.10.2014 №ТБ;

- видаткова накладна від 31.10.2014 №ТБ-0000427;

- рахунок-фактура від 31.10.2014 №0-00000488;

- видаткова накладна від 31.10.2014 №ТБ-0000428;

- рахунок-фактура від 31.10.2014 №0-00000489;

- видаткова накладна від 31.10.2014 №ТБ-000429;

- рахунок-фактура від 31.10.2014 №0-00000490;

- видаткова накладна від 28.11.2014 №ТБ-0001190;

- рахунок-фактура від 28.11.2014 №ТБ-0001299;

- видаткова накладна від 28.11.2014 №ТБ-0001191;

- рахунок-фактура від 28.11.2014 №ТБ-0001300;

- видаткова накладна від 28.11.2014 №ТБ-0001 188;

- рахунок-фактура від 28.11.2014 №ТБ-0001297;

- видаткова накладна від 28.11.2014 №ТБ-0001189;

- рахунок-фактура від 28.11.2014 №ТБ-0001298;

- видаткова накладна від 31.12.2004 №ТБ-00001834 ;

- рахунок-фактура від 31.12.2014 №ТБ-000001971;

- видаткова накладна від 31.12.2004 №ТБ-000001836;

- рахунок-фактура від 31.12.2014 №ТБ-000001973;

- видаткова накладна від 31.12.2014 №ТБ-000001835;

- рахунок-фактура від 31.12.2014 №ТБ-000001972;

- видаткова накладна від 31.12.2014 №ТБ-000001837

- рахунок-фактура від 31.12.2014 №ТБ-000001974;

- податкова накладні від 31.12.2014 №477;

- податкова накладна від 31.12.2014 №475;

- податкова накладна від 31.12.2014 №476;

- податкова накладна від 31.12.2014 №474;

- податкова накладна від 28.11.2014 №363;

- податкова накладна від 28.11.2014 № 362;

- податкова накладна від 31.10.2014 №120;

- податкова накладна від 28.11.2014 №365;

- податкова накладна від 28.11.2004 №364;

- податкова накладна від 31.10.2014 №85;

- податкова накладна від 31.10.2014 №83;

- податкова накладна від 31.10.2014 №84;

- податкова накладна від 31.12.2004 №478;

- податкова накладна від 31.12.2014 №534;

- податкова накладна від 28.11.2014 №366.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на інформацію СУ ФР ГУ ДФС у Київській області про встановлення досудовим розслідуванням реєстрації та перереєстрації ряду підприємств, зокрема, ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ», і те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, проектно-кошторисної документації.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства товарів і послуг, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як пояснив позивач, вся проектно-кошторисна документація зберігається у ТОВ «Укртунельбуд» та складається з великої кількості технічної та інженерної документації. Проте під час проведення перевірки інспектори не конкретизували, яку саме частину проектно-кошторисної документації їм потрібно надати для проведення перевірки.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ» (Постачальник) укладено Договір від 27.10.2015 № 81-15, згідно умов якого Постачальник продає, а Покупець купує будівельні матеріали згідно із накладними, на умовах викладених в даному Договорі. Доставка товару здійснюється Постачальником.

Також між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «ІНТЕРБІЛД КОМЮНІТІ» (Субпідрядник) укладено Договір від 02.11.2015 № 96-15, згідно умов якого Субпідрядник зобов'язується виконати на замовлення Підрядника роботи на об'єкті: «Реконструкція каналізаційного колектора Д=1000-1200 мм по вул. Дегтяренка в м. Києві» у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією.

За наслідками виконання умов вказаного договору позивачем придбано відповідні товари та послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 198 - 199), а саме:

- Договір поставки від 27.10.2015 №81-15;

- Договір підряду № 96-15 від 02.11.2015;

- Рахунок-фактура № ІД-0000033 від 30.10.2015;

- Рахунок-фактура № ІД-0000034 від 30.10.2015;

- Рахунок-фактура № ІД-0000035 від 30.10.2015;

- Видаткова накладна № ІД-0000033 від 30.10.2015;

- Видаткова накладна № ІД-0000034 від 30.10.2015;

- Видаткова накладна № ІД-0000035 від 30.10.2015;

- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1-11/15 за листопад 2015 року;

- Довідка про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2015 року;

- Податкова накладна №31 від 30.10.2015;

- Податкова накладна №32 від 30.10.2015;

- Податкова накладна №33 від 30.10.2015;

- Платіжне доручення № 501 від 18.11.2015;

- Платіжне доручення № 537 від 30.11.2015;

- Платіжне доручення № 538 від 01.12.2015;

- Платіжне доручення № 562 від 11.12.2015;

- Платіжне доручення № 618 від 24.12.2015;

- Платіжне доручення № 619 від 24.12.2015;

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «Київ Бетон Сервіс» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, проектно-кошторисної документації.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «Київ Бетон Сервіс» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «Київ Бетон Сервіс» мали місце господарські взаємовідносини з постачання товарів і надання послуг, за наслідком яких останнім на підставі рахунку від 14.10.2014 № 246 оформлено видаткові накладні: від 03.07.2014 № 67 та від 14.10.2014 № 118, та податкові накладні: від 01.07.2014 № 74 та від 14.10.2014 № 119, на загальну суму 347 321,00 грн., у т.ч. ПДВ - 57 886,83 грн.

Вказані документи було надано до перевірки, що підтверджується змістом Акту (т. 1, а.с. 200), а їх копії містяться в матеріалах справи.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «Київ Бетон Сервіс» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «КИЙ-МЕТ» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «КИЙ-МЕТ» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «КИЙ-МЕТ» (Постачальник) було укладено Договір від 31.03.2014 № 31/03/1, згідно умов якого Постачальник продає у власність Покупця металопрокат, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

За наслідками виконання умов вказаного договору позивачем придбано відповідні товари, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 202), а саме:

- Договір № 31/03/1 від 31.03.2014;

- Видатковими накладними: № 25 від 31.03.2014; № 4 від 04.02.2016; № 5 від 04.02.2016; № 6 від 04.02.2016; № 7 від 08.02.2016; № 9 від 18.02.2016; № КМ 000016102 від 10.03.2016; № КМ 000016101 від 29.01.2016;

- Товарно-транспортними накладними: № Р7 від 08.02.2016; № Р4/1 від 04.02.2016; № Р4 від 04.02.2016; № Р9 від 18.02.2016; № Р6 від 04.02.2016; № Р21 від 01.02.2016; № РКМ0000 від 10.03.2016;

- Податковими накладними: № 1 від 04.03.2016; № 3 від 04.02.2016; № 4 від 05.02.2016; № 5 від 08.02.2016; № 1 від 21.01.2016; № 2 від 02.02.2016; № 14 від 31.03.2016;

- Платіжними дорученнями: № 176 від 04.04.2014, № 209 від 17.04.2014, № 217 від 18.04.2014, № 51 від 21.01.2016, № 16 від 02.02.2016, № 27 від 04.02.2016, № 37 від 05.02.2016,№ 108 від 08.02.2016, № 198 від 04.03.2016.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «КРИМГАЗРЕСУРС» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, товарно-транспортних накладних.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ТОВ «КРИМГАЗРЕСУРС» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «КРИМГАЗРЕСУРС» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу від 28.01.2014 №01-1, згідно якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця товар, а Покупець - прийняти та оплатити за нього визначену вартість.

За наслідками виконання умов вказаного договору позивачем придбано відповідні товари, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 203), а саме:

- видатковою накладною від 10.02.2014 № ТОВ000035,

- рахунком від 21.01.2014 № ТОВ0000287,

- податковими накладними: від 04.02.2014 № 3, від 10.02.2014 № 4, від 10.02.2014 №5, від 05.02.2014 №6.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ПАТ «ВІННИЦЬКИЙ ЗАВОД «БУДМАШ» податковий орган посилається на неможливість фактичного постачання товарів вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, товарно-транспортних накладних.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій ТОВ «Укртунельбуд» з ПАТ «ВІННИЦЬКИЙ ЗАВОД «БУДМАШ» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» і ПАТ «ВІННИЦЬКИЙ ЗАВОД «БУДМАШ» мали місце господарські взаємовідносини з постачання товарів, за наслідком яких оформлено видаткову накладну від 14.01.2016 №РН-001 та податкову накладну від 14.02.2016 № 2 на загальну суму 189 800,40 грн., у т.ч. ПДВ - 31 663,40 грн.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ПЕРЕС» податковий орган посилається на неможливість фактичного надання послуг вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано проектної документації.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» та ТОВ «ПЕРЕС» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства послуг, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» і ТОВ «ПЕРЕС» мали місце господарські взаємовідносини, змістом яких було виконання останнім певних робіт на об'єкті, як будується позивачем як субпідрядником.

За наслідками виконання умов вказаного договору позивачем придбано відповідні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 203 - 207), а саме:

- Об'єктний кошторисний розрахунок вартості об'єкту №2-1;

- Відомість трудомісткості та заробітної плати до об'єктного кошторисний розрахунок вартості об'єкту №2-1;

- Локальний кошторис №2-1-5;

- Локальний кошторис №2-1-6;

- Локальний кошторис №2-1-7;

- Локальний кошторис №2-1-8;

- Локальний кошторис №2-1-9;

- Локальний кошторис №2-1-10;

- Локальний кошторис №2-1-11;

- Локальний кошторис №2-1-12;

- Локальний кошторис №2-1-12;

- Договір № 26/07.2013 від 26.07.2013;

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за вересень 2013р. (ф. №КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1-09/13 (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за жовтень 2013р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2-10/13 (ф.КБ2В),

- Довідка про вартість виконаних підрядних робіт за лютий 2014р. (ф.КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2-02/14 (ф.КБ2в),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №3-02/14 (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за березень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1-03/14 (ф.КБ2в),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2-03/14 (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за квітень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1- за квітень (ф.КБ2в),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2- за квітень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за травень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1- за травень (ф.КБ2в),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2- за травень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за березень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт б/н за березень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за березень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2-03/14 за березень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за червень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за червень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за липень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за липень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за серпень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1-08/14 за серпень (ф.КБ2в),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2-08/14 за серпень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за вересень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за вересень (ф.КБ2в),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за вересень (ф.КБ2в),

- Довідка про вартість виконання підрядних робіт та витрат за грудень 2014р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за грудень (ф.КБ2в),

- Акт № 10/13 здачі прийняття робіт (надання послуг),

- Податкові накладні: №9 від 28.08.2014, №7 від 31.07.2014, №5 від 31.03.2014, №9 від 30.04.2014, №4 від 30.12.2014, №1 від 30.12.2014, №3 від 26.12.2014, № 15 від 31.12.2014, № 14 від 31.12.2014.

З матеріалів справи слідує та підтверджується відомостями Акту перевірки, що розрахунки між ТОВ «ПЕРЕС» з ТОВ « УКРТУНЕЛЬБУД» проводились в безготівковий формі згідно платіжних доручень: від 08.08.2013 № 353, від 20.08.2013, від 21.08.2013 №376, від 20.09.2013 №439, від 27.09.2013 № 455, від 30.09.2013 № 459, від 08.10.2013 №472, від 09.10.2013 № 478, від 10.10.2013 № 481, від 16.10.2013 № 491, від 18.10.2013 №498, від 22.10.2013 № 507, від 30.10.2013 № 517, від 31.10.2013 № 521, від 01.11.2013 №525, від 13.03.2014 №89, від 14.03.2014 №94, від 19.03.2014 №98, від 20.03.2014 № 106, від 27.03.2014 № 116, від 16.04.2014 № 168, від 17.04.2014 № 168, від 18.04.2014 № 168, від 20.05.2014 № 233, від 20.05.2014 № 241, від 26.05.2014 № 245, від 27.05.2014 № 250, від 29.05.2014 № 252, від 30.05.2014 № 245, від 03.06.2014 № 262, від 05.06.2014 № 265, від 06.06.2014 № 271, від 10.06.2014 № 276, від 11.06.2014 №284, від 12.09.2014 №502, від 18.09.2014 №513, від 21.10.2014 №552, від 22.01.2015 №6.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «ПРОГРЕСС-СК» податковий орган посилається на неможливість фактичного надання послуг вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На обґрунтування таких висновків відповідач вказує на те, що до перевірки ТОВ «Укртунельбуд» не було надано передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, товарно-транспортних накладних.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» та ТОВ «ПРОГРЕСС-СК» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства товарів, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Покупець) і ТОВ «ПРОГРЕСС-СК» (Постачальник) було укладено Договір від 26.08.2013 № 68-П, згідно умов якого Постачальник продає, а Покупець купує бето, залізобетонні вироби і конструкції згідно з накладними та умовами Договору. Доставку товару здійснює Постачальник.

За наслідками виконання умов вказаного договору позивачем придбано відповідні товари, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 208), а саме:

- рахунки-фактури: №ПР-000588 від 30.09.2013, №ПР-000589 від 30.09.2013, №ПР-000590 від 30.09.2013,

- видаткові накладні: № ПР-0000705 від 30.09.2013, № ПР-0000706 від 30.09.2013, №ПР-0000707 від 30.09.2013,

- податкові накладні від 30.09.2013 №№ 7250, 7249 та 7251

- виписку з рахунку від 22.01.2014 № 38.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Також згідно Акту перевірки та письмових заперечень відповідача проти позову підставою для формування висновків про порушення позивачем вимог закону за наслідком господарських взаємовідносин з ТОВ «СТРОЙ-КА» податковий орган посилається на неможливість фактичного надання послуг вказаним підприємством та, відповідно, їх використання ТОВ «Укртунельбуд» у власній господарській діяльності.

На підставі викладеного податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій між ТОВ «Укртунельбуд» та ТОВ «СТРОЙ-КА» і, як наслідок, про завищення позивачем суми витрат і податкового кредиту по операціям з придбання у вказаного підприємства послуг, а, відповідно, й заниження податкових зобов'язань.

Проте, суд вважає такий висновок відповідача необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, між ТОВ «Укртунельбуд» (Підрядник) і ТОВ «СТРОЙ-КА» (Субпідрядник) було укладено договори на виконання будівельних робіт, а саме: від 23.08.2013 № 17/08 та від 23.08.2013 № 08/08, від 26.09.2013№ 23/09.

За наслідками виконання умов вказаних договорів позивачем придбано відповідні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході перевірки доказами (т. 1, а.с. 209 - 2010), а саме:

- Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за вересень 2013р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання будівельних робіт № 6-09/13 за вересень 2013 (ф. КБ2в),

- Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за вересень 2013р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання будівельних робіт № 2-09/13 за вересень 2013 (ф. КБ2в),

- Акт приймання будівельних робіт № 2-09/13 за вересень 2013 (ф. КБ2в),

- Довідка про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за грудень 2013р. (ф.№КБ-3),

- Акт приймання будівельних робіт № 1-12/13 за грудень 2013 (ф. КБ2в),

- Акт приймання будівельних робіт № 2-12/13 за грудень 2013 (ф. КБ2в),

- Довідка про виконання будівельних робіт за жовтень (ф.КБ-3) Договір №23/09. від 26.09.2013,

- Акти приймання виконаних робіт за жовтень 2013 року (ф.КБ2в) № 1, № 2, №3,

- Податкові накладні: від 30.09.2013 № 3278, від 30.09.2013 № 3276, від 30.09.2013 № 3277, від 31.12.2013 № 3326,

- Платіжні доручення: від 18.10.2013 № 551, від 31.10.2013 №578, від 08.11.2013 №586, від 22.01.2014 № 37, від 21.11.2013 № 623.

За результатами вказаних господарсько-фінансових операцій ТОВ «УКРТУНЕЛЬБУД» було враховано податковий кредит та валові витрати.

Щодо не подання під час перевірки передбачених ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ сертифікатів чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ, який на час проведення перевірки втратив чинність згідно Закону України від 15.01.2015 № 124-VIII, підтвердження відповідності це - видача документа (декларація про відповідність або сертифікат відповідності) на основі рішення, яке приймається після проведення відповідних (необхідних) процедур оцінки відповідності, що довели виконання встановлених вимог; сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2406-ІІІ процедура підтвердження відповідності в законодавчо регульованій сфері для окремих видів продукції, яка може становити небезпеку для життя та здоров'я людини, тварин, рослин, а також майна та охорони довкілля, запроваджується технічними регламентами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про технічні регламенти та процедури оцінки відповідності» від 01.12.2005 № 3164-IV технічний регламент - закон України або нормативно-правовий акт, прийнятий Кабінетом Міністрів України, у якому визначено характеристики продукції або пов'язані з нею процеси чи способи виробництва, а також вимоги до послуг, включаючи відповідні положення, дотримання яких є обов'язковим. Він може також містити вимоги до термінології, позначок, пакування, маркування чи етикетування, які застосовуються до певної продукції, процесу чи способу виробництва.

Відповідно до ст. 17 Закону № 2406-ІІІ сертифікація в законодавчо нерегульованій сфері провадиться на добровільних засадах у порядку, визначеному договором між заявником (виробником, постачальником) та органом із сертифікації. При цьому підтверджується відповідність продукції, систем якості, систем управління якістю, систем екологічного управління, персоналу будь-яким заявленим вимогам.

У той же час, в Акті перевірки та письмових запереченнях відповідача проти позову не наведено жодного технічного регламенту, введеного в дію в Україні, якому повинні відповідати товари та обладнання, що були предметом вказаних господарських взаємовідносин.

Отже, підтвердження відповідності та отримання сертифіката відповідності на товари, що були предметом вказаних господарських взаємовідносин, могло здійснюватися виключно на добровільних засадах і не було обов'язковим.

Зазначене повністю виключає порушення зі сторони ТОВ «Укртунельбуд» порушення вимог ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 № 2406-ІІІ, та спростовує відповідні висновки податкового органу.

Щодо посилань відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних по перевезенню придбаних товарів і обладнання як підстави підтвердження безтоварності операцій (руху товару), суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно п.п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 зазначених Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Господарські операції ТОВ «Укртунельбуд» підтверджуються не тільки ТТН, але й іншими документами, якими є договір, видаткові, податкові накладні, акти. У сукупності всі ці документи повністю відповідають поняттю «первинні документи», що визначені у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Відсутність ТТН не свідчить сама по собі про фіктивність господарських операцій, оскільки наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля", яким передбачено обов'язкове застосування для всіх суб'єктів господарської діяльності товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН не було зареєстровано в Міністерстві юстиції України. Форма ТТН, затверджена наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України від 07.08.1996 №228/253, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.08.1996 № 483/1508 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи", проте дія вищевказаного наказу зупинена відповідна до повідомлення Держкомпідприємництва від 28.04.2006 та рішення про державну реєстрацію наказу скасовано на підставі висновку Мін'юсту № 10/68 від 15.05.2006. Таким чином, форма ТТН не затверджена і її застосування для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи не передбачена.

Крім того, судом встановлено, що транспортні витрати не включалися ТОВ «Укртунельбуд» до складу витрат, а тому не вплинули на визначення оподатковуваного доходу, відповідно, ТТН не є підставою для віднесення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Також при прийнятті рішення в даній справі суд зазначає, що зі змісту вказаних договорів не вбачається, що позивач мав брати участь у відносинах з перевезення вантажу, натомість, договорами визначено, що доставка Товару здійснюється саме постачальниками.

Посилання відповідача на податкову інформацію, отриману від інших відділень ДВС стосовно контрагентів позивача, суд оцінює критично у зв'язку з наступним.

Так, згідно Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» щодо принципу персональної податкової відповідальності в спорах про податок на додану вартість та принципу добросовісності платника податків, якими визначено, що сама по собі несплата податку продавцем (серед іншого й внаслідок ухилення від сплати) у разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Відповідальна за сплату податку на додану вартість особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не контрагент такої особи.

У разі, якщо на час здійснення господарської операції, за якою податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення платником податку до податкового кредиту податку на додану вартість, контрагент був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, платник податку не може нести відповідальність ні за несплату податків контрагентом, ні за можливу недостовірність відомостей про нього, наведених у зазначеному реєстрі.

Якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції реальні та відповідають дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних. Не будуть підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни з боку його контрагентів, припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість, припинення юридичної особи.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов'язку або права суб'єкта господарювання на здійснення перевірки справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів та послуг; у свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим п. 201.1 ст. 201 ПК України.

За змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

За результатом дослідження судом копій первинних документів встановлено, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується товарно-транспортними накладними, податковими накладними, видатковими накладними, актами наданих послуг (виконаних) робіт.

Оцінюючи правомірність висновків Акту перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та до складу витрат відповідних сум по відносинах із постачальниками, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 ст. 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Витратами відповідно до пп. 14.1.27. п. 14.1 ст. 14 ПК України визнається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигоду вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення підприємством до складу валових витрат та податкового кредиту відповідних сум є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Крім того, судом встановлено, що придбання позивачем у вказаного контрагента товарів безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а саме: ремонтом належних йому транспортних засобів.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів та послуг; у свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на переконання суду позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по вказаних господарських відносинах, тому висновки Акту перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд зазначає, що позивач та його контрагенти мали цивільну правоздатність, державну реєстрацію та не були позбавлені права укладати будь-які угоди відповідно до чинного законодавства України.

Статтею 67 ГК України передбачено, що підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Як встановлено судом, проведені операції вплинули на права, обов'язки позивача та на його майновий стан, а придбані послуги використовувалися у його господарській діяльності.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Будь-яких доказів недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість податковим органом суду не надано.

Договори, укладені між позивачем та контрагентами, з урахуванням їх змісту, спрямовані на передачу послуг покупцю - замовнику і отримання за це коштів продавцем - виконавцем.

Отже, зміст зазначених договорів позивача та його контрагентів не суперечать законодавству, їх укладено за вільним волевиявленням учасників у формі, встановленій законом, та спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Відповідно, первинні та бухгалтерські документи за вказаними господарськими операціями свідчать про реальне виконання вказаних правочинів.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а висновки податкового органу про відсутність реального здійснення операцій по взаємовідносинах позивача з вказаним контрагентом є безпідставними та непідтвердженими жодними доказами, відповідно, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 101 808,92 грн. (платіжне доручення від 27.07.2017 № 1391).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 101 808,902 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 17.10.2016 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртунельбуд» з судові витрати у сумі 101 808 (сто одна тисяча вісімсот вісім) грн. 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.