Справа № 264/6269/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванченко А.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року справа №264/6269/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 серпня 2017 року по справі № 264/6269/16-а за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів , -

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2В.) звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 282 від 26.04.2016 року про утримання з позивача переплаченої суми пенсії за період з 01.10.2011 року по 30.04.2016 року у розмірі 4 462,32 гривні та стягнення з відповідача цієї суми.

Вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не має передбаченого законом права відраховувати з пенсії позивача кошти, які він вважає переплатою, самостійно та виключно на підставі рішення відповідача. Добровільної згоди на відраховування з його пенсії коштів, які відповідач вважає переплатою позивач не надавав, рішення суду з цього приводу судом не виносилося.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від ЗО серпня 2017 року адміністративний позов задоволений, визнані неправомірними дії відповідача та скасовано рішення № 282 від 26.04.2016 року про утримання з позивача переплаченої суми пенсії за період з 01.10.2011 року по 30.04.2016 року у розмірі 4 462,32 грн., та стягнено з відповідача на користь позивача кошти, які утримано з його пенсії на підставі рішення № 282 від 26.04.2016 року в сумі - 4462,32 грн. (арк. справи 113-114).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що при отриманні даних персоніфікованого обліку було зясовано, що позивач з 23.10.2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець і як працююча особа, проте не повідомив відповідача про заняття підприємницькою діяльністю, у звязку з тим, що відповідач не повідомив управління про заняття підприємницькою діяльністю, позивач незаконно за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2015 р. отримав суму в розмірі 5 957,88 грн.. Факт незаконної виплати було виявлено у квітні 2016 року, у звязку з чим 26.04.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя було прийнято рішення № 282 про утримання переплаченої пенсії у розмірі 4462,32 грн. за період з 01.09.2011 року по 30.04.2016 року. Переплачена сума пенсії утримувалася з травня 2016 року в розмірі 20% з пенсії за віком позивача (арк. справи 119).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року замінено відповідача у справі на належного Лівобережного об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

04 грудня 2017 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції,ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УПФУ Іллічівського району м. Маріуполя з 10.09.2008 року та отримує пенсію за Списком № 2 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вказано відповідачем в запереченнях на адміністративний позов, а також вбачається

з пояснень, викладених в апеляційній скарзі, слідує, що 24.11.2015 року позивачем подано заяву про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з роботи з 31.12.2010 року.

Проте суд апеляційної інстанції одразу звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня зазначена заява від 24.11.2015 року про перерахунок пенсії у звязку зі звільненням з роботи з 31.12.2010 року.

В подальшому апелянт зазначає, що на підставі вказаної заяви з 01.01.2011 року по 31.12.2015 рік було проведено перерахунок пенсії та збільшено пенсію як непрацюючому пенсіонеру. При отриманні даних персоніфікованого обліку було зясовано, що позивач з 23.10.2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець і як працююча особа, не повідомила УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя про заняття підприємницькою діяльність, у звязку з тим, що відповідач не повідомив управління про заняття підприємницькою діяльністю, позивач незаконно за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2015 р. отримав суму в розмірі 5 957,88 грн.

Факт незаконної виплати було виявлено у квітні 2016 року, у звязку з чим 26.04.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя було прийнято рішення № 282 про утримання переплаченої пенсії у розмірі 4 462,32 грн. за період з 01.10.2011 року по 30.04.2016 року. Переплачена сума пенсії утримувалася з травня 2016 року в розмірі 20% з пенсії за віком (арк. справи 21).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час звернення позивача до суду з даним позовом він наголошував на відсутності будь-яких зловживань з його боку в частині подання недостовірних відомостей, а відповідача не має жодного права самостійно, на підставі рішення колегіального органу, відраховувати з пенсії кошти, які він вважає переплатою, дослідження чого і є спірним у даній справі.

З приводу спірного питання колегія суддів зазначає, що згідно частини 1 статті 50 Закон № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 р. № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Статтею 103 названого закону передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Відповідно до п. З Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 р. № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2014 року N 25-3), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 р. за № 374/7695, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії

Тобто з аналізу наведених норма Закону та Порядку вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов:

1. зловживання з боку пенсіонера;

2. подання страхувальником недостовірних даних.

Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах даної справи відсутні відомості про будь-які зловживання з боку пенсіонера, або подання ним недостовірних даних, а переплата утворилася внаслідок помилкових нарахувань пенсійним органом, оскільки це підтверджено листом відповідача від 06 травня 2016 року, з якого вбачається, що перерахунок пенсії (у звязку зі зростанням прожиткового мінімуму) як непрацюючому пенсіонеру проведений позивачу у звязку з тим, що в матеріалах пенсійної справи була відсутня інформація про його працевлаштування (арк. справи 22), проте такі відомості спростовуються наявним в матеріалах справи розпорядженням від 11.12.2015 року № 162913 про проведення масового (індивідуального) перерахунку з якого вбачається, що позивач в цей період працював (арк. справи 54), що ще раз підтверджує, що він не подавав будь-яких недостовірних відомостей, та перерахунок проведений з урахуванням відомостей про його працю.

Відповідно до довідки про відрахування, з пенсії позивача утримано 4462.32 грн.( а.с.97), які підлягають поверненню, оскільки відповідачем суду не доведено зловживань з боку пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 серпня 2017 року по справі № 264/6269/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 серпня 2017 року по справі № 264/6269/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Судді: Арабей Т.Г.

ОСОБА_3

ОСОБА_4