Справа № 826/2157/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 листопада 2017 року 10:46 № 826/2157/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Левкович А.С., розглянувши адміністративну справу

за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення

залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників сторін:

представник позивача: Становова Ю.В.

представник відповідача: Галицька Д.І.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20.11.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - Відповідач), в якому просить суд: Визнати протиправними та скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 02.12.2016 р. № Ю- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.12.2016 р. № .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що висновки перевіряючих щодо порушення ДП «Укрзалізничпостач» вимог законодавства, невірного застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 р. №1170 «Про затвердження видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Державним комітетом статистики України від 13.01.2004 р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за № 114/8713, є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а нарахування недоїмки та штрафних санкцій, здійснене у зв'язку з цим - необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву, які аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Співробітниками Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено планову виїзну перевірку Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 16.11.2016 року №1879/28-10-14-01/19014832 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом встановлено наступнв порушення: п. 134.1.1 п.134.1 cт. 134, п.135.1 ст.135, п.138.2 ст.138, п.138.1.1 п.138 ст.138 п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139; п.п 139.1.2 п.139.1 cm. 139, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3278085 грн., в тому числі по періодах: 2015 рік у сумі 3278085 грн.; п. 192.1. cт. 192, п. 198.1., п.198.2., п.198.3. п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 p. №2755-VI із змінами та доповненнями в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, всього у сумі 18680227 грн. , в т.ч. по періодам: за січень 2014 року в сумі 952096 грн.; за березень 2014 року в сумі 1340138 грн.; за квітень 2014 року в сумі 7188 грн.; за липень 2014 року в сумі 254525 грн.; за серпень 2014 року в сумі 582283 грн.; за вересень 2014 року в сумі 111483 грн.; за жовтень 2014 року в сумі 71240 грн.; за грудень 2014 року в сумі 1529206 грн.; за січень 2015 року в сумі 1274724 грн.; за лютий 2015 року в сумі 2621881 грн.; за березень 2015 року в сумі 3024016 грн.; за квітень 2015 року в сумі 2056 грн.; за травень 2015 року в сумі 4092279 грн.; за червень 2015 року в сумі 229472 грн.; за липень 2015 року в сумі 523435 грн.; за вересень 2015 року в сумі 80929 грн.; за жовтень 2015 року в сумі 1983276 грн.; та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 334571 грн., в т.ч. по періодам, за листопад 2015 року в сумі 334571 грн.; п. 1 ч. 2 cт. 6, п. 1 ч. 1 cт. 7, ч. 5 та ч. 7 cт. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року із змінами та доповненнями, внесеними Податковим кодексом України від 2.12.2010 р. №2755-VI, у результаті чого донараховано єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 13532,07грн., в т.ч. 12272,10грн. (36,79%), 1200,26 грн.(3,6%), 59,71грн. (8,41%); в тому числі по місяцям: січень - 6444,47 грн., лютий - 4007,25 грн., березень - 1126,54 грн., квітень - 399,95 грн., травень - 287,64 грн., липень - 644,76 грн., серпень - 621,46 грн.; п.п.164.2.1 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме, до складу загального місячного оподатковуваного доходу не включені доходи у вигляді інших заохочувальнихта компенсаційний виплат платників податку у результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі - 3489,15грн. в тому числі: в 2014р.-3489,15грн., в тому числі в січні -1825,66грн; в лютому -1663,49грн.; п.п .164.2.17.е п. 164.17 ст.164 Податкового Кодексу України №2755- VI від 02.12.2010р. з доходу отриманого від ДП «Укрзалізничпостач», як додаткового блага у вигляді вартості безоплатно отриманих путівок, не утримано податок на доходи фізичних осіб. В результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі - 1270,59грн. в тому числі: в 2014р.- 1270,59грн., в т.ч. в січні -1270,59 грн. В порушення абзац"е" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, а не нараховано, не перераховано податок на доходи фізичних осіб з послуги у вигляді добровільного медичного страхування сплаченого ДП «Укрзалізничпостач» () за пенсіонерів у результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі - 23824,11грн. в тому числі: в 2014р.-12176,76грн., 1кв.2014р.- 3044,19грн; 2кв.2014р.-3044,19грн.; 3кв.2014р.-3044,19грн.; 4кв.2014р.-3044,19грн. в 2015р.-11647,35грн. 1кв.2015р.-3176,55грн; 2кв.2015р.-3176,55грн; Зкв.2015р.-3176,55грн; 4кв.2015р.-2117,70грн. Всього за 2014р.-2015р.-23824,11грн. В порушення Закону України від 31 липня 2014 року № 1621 -VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України, п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме, до складу загального місячного оподатковуваного доходу не включена послуга у вигляді добровільного медичного страхування ДП «Укрзалізничпостач» () за пенсіонерів у результаті чого встановлено заниження військового збору у сумі - 1507,50грн. в тому числі: в 2014р.-517,50грн Зкв.258,75грн. 4кв.258,75грн. в 2015р.-990,00грн. 1кв.-2.70,00грн. 2кв. 270,00грн. 3 кв. 270,00грн. 4кв. 180,00грн. В порушення п. 176.26 п. 176.2 ст. 176, п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України №2756- VІ від 02.12.10р, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо подання не у повному обсязі (зміни платника податку) податкової звітності про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку.

Позивачем подано до Контролюючого органу заперечення на Акт перевірки, за результатом розгляду заперечень, Контролюючий орган Листом від 02.12.2016 р. №10137/10/28-10-14-06-12, яким залишено заперечення Позивача без розгляду.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.12.2016 р. №Ю-5 №, яким зобовґзано Позивача сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафу та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 13532,07 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штрафні санкції в сумі 6766,04 грн.

Не погоджуючись з спірними рішеннями Позивачем подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 13.01.2017 р. №499/6/99-99-11-02-02-25, яким залишено без змін рішення, а скаргу Позивача без задоволення.

Позивач вважаючи спірні рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідач зазначає, що перевіркою повноти відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок (37,61%), за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці" встановлено за період з 01.01.2014 р. по 31 грудня 2015 р. заниження фонду оплати праці на 33 339,72 грн. (в т.ч. інвалідів 709,88 грн.), а саме: вартість путівок працівникам на лікування та відпочинок за рахунок коштів підприємства на суму 20396,00 грн. та вартість квитків на залізничний транспорт на суму 12943,72 грн. (в т.ч. інвалідів 709,88 грн.) в т.ч. по місяцям: січень - 6444,47 грн., лютий - 4007,25 грн., березень - 1126,54 грн., квітень - 399,95 грн., травень - 287,64 грн., липень - 644,76 грн., серпень - 621,46 грн., чим порушили п. 1 ч. 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року із змінами та доповненнями, пп. 2.3.4 розділу 2 «Інструкція зі статистики заробітної плати».

Відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

За визначенням підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оплату праці", ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначена структура заробітної плати, зокрема: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Компенсаційні виплати - це суми, які виплачуються працівникам понад оплати за працю для компенсації витрат, пов'язаних з виконанням ними своїх трудових обов'язків, а також витрат у зв'язку з переїздом при прийнятті на роботу в іншу місцевість.

Роботодавці вправі самостійно застосовувати заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі вводити виплати, не передбачені законодавством, а також самостійно встановлювати розмір компенсацій, зокрема у колективному договорі.

Введені такими локальними нормативними актами заохочувальні та компенсаційні виплати, будуть включатися до фонду оплати праці підприємства, а відповідно є базою нарахування соціального внеску.

Стаття 97 КЗпП України визначає оплату праці на підприємствах, в установах і організаціях. Так, за частиною другою ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, заробітна плата (основна та додаткова) визначається за погодженням з працівником у трудовому договорі, інші заохочувальні, компенсаційні і гарантійні виплати встановлюються роботодавцем у колективному договорі.

Таким чином, критерієм для віднесення доходу працівника до заробітної плати (основної, додаткової чи інших заохочувальних та компенсаційних виплат) або до додаткового блага є обумовлення вказаної виплати у грошовій чи в натуральній формі трудовим договором (контрактом) чи колективним договором.

У відповідності до ст. 12 КЗпП України, Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинними профспілковими організаціями, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. Якщо на підприємстві, в установі, організації створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів кожної первинної профспілкової організації) утворити об'єднаний представницький орган для укладення колективного договору. В цьому разі кожна первинна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в об'єднаному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, що між ДП "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ", з однієї сторони, та комітетом профспілки ДП "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ", з іншої сторони, укладено 01.04.2013 р. укладено Колективний договір, який зареєстрований за №99-13 (надалі - Колективний договір).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.3 Колективного договору, цей колективний договір укладається між адміністрацією в особі директора ДП "Укрзалізничпостач" (далі- Адміністрація) та комітетом профспілки ДП "Укрзалізничпостач" (далі- Профком), що разом іменуються - Сторони. Адміністрація визнає Профком повноважним представником усіх працівників ДП "Укрзалізничпостач" у колективних переговорах з питань трудових відносин, соціального захисту та пільг. Дія колективного договору спрямована на створення умов підвищення ефективності роботи підприємства, peaлізації на цій основі професійних, трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників. Сторони оперативно вживатимуть заходів до усунення передумов виникнення колективних трудових спорів в ході реалізації зобов'язань і положень колективного договору, віддаватимуть перевагу розв'язанню спірних питань шляхом проведення консультацій, переговорів і примирних процедур відповідно до законодавства.

У відповідності до п. 9.1.4, п. 9.1.15, п. 9.2.2 Колективного договору, Адміністрація зобовязується: згідно з Галузевою угодою зберегти для працівників підприємства, з включенням однієї особи, яка знаходиться на їх утриманні, право на проїзд по квитку форми 6 в прямому сполученні по країнах СНД. Надавати всім працівникам підприємства і членам їх сімей, які знаходяться на утриманні, включаючи дітей до 18 років під опікою, річний квиток форми 4 на відстань до 150 кілометрів від місця проживання, але більше двох напрямків, в сумарному обчисленні. В цей же квиток враховується проїзд від місця проживання до місця роботи. Додатково працівникам видається другий разовий квиток форми 6 залізницях України з відміткою "в купейному вагоні швидкого поїзда" на одну особу. При наявності прибутку перераховувати кошти на рахунок профкому на придбання путівок для оздоровлення, лікування та відпочинок працівників, членам їх сімей та пенсіонерів підприємства. Надавати путівки згідно Положення "Про порядок планування і видачі працівникам ДП "Укрзалізничпостач", членам їх сімей та пенсіонерам путівки для оздоровлення в санаторіях-профілакторіях, пансіонатах". Профком зобовязується забезпечити цільове використання коштів у відповідності до кошторису за надходженням.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" Профспілки, їх об'єднання беруть участь в управлінні державним соціальним страхуванням як представники застрахованих осіб.

Частинами 1-4 статті 34 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", передбачено, що Профспілки, їх об'єднання можуть мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення їх статутної діяльності. Право власності профспілок, їх об'єднань виникає на підставі: придбання майна за рахунок членських внесків, інших власних коштів, пожертвувань громадян, підприємств, установ та організацій або на інших підставах, не заборонених законодавством; передачі їм у власність коштів та іншого майна засновниками, членами профспілки, державними органами або органами місцевого самоврядування. Профспілки, їх об'єднання мають право власності також на майно та кошти, придбані в результаті господарської діяльності створених ними підприємств та організацій. Фінансовий контроль за коштами профспілок та їх об'єднань державними органами та органами місцевого самоврядування не здійснюється. Контроль за їх надходженням та витрачанням здійснюють контрольно-ревізійні органи, обрані відповідно до статутів (положень) профспілок, їх об'єднань.

Позивач зазначає, що придбання путівок для оздоровлення членів профспілки здійснювалось Первинною профспілковою організацією ДП «Укрзалізничпостач» за рахунок її власних коштів, а здійснене ДП «Укрзалізничпостач» цільове фінансування на оздоровлення працівників та їх дітей є обов'язком в силу положень колективного договору.

Як вбачається з матеріалів справи (журналу реєстрації господарських операцій) та не заперечується сторонами, що кошти на придбання оздоровчих путівок перераховувалися не фізичним особам, а юридичній особі Первинній профспілковій організації ДП «Укрзалізничпостач» (код ЄДРГІОУ 21700428), яка перебуває на податковому обліку в ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС та є платником податків та зборів згідно з податковим законодавством України.

Суд звертає увагу, що Відповідачем не доведено факт придбання путівок працівникам товариства саме за рахунок коштів ДП «Укрзалізничпостач», зокрема спрямування грошових коштів згідно з вказаними акті перевірки платіжними дорученнями на купівлю путівок працівникам; в акті перевірки не міститься посилань на кількість та вартість придбаних путівок, їх характеристики та умови придбання.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається вартість путівок на відпочинок, оздоровлення та лікування, у тому числі на реабілітацію інвалідів, на території України платника податку та/або його дітей віком до 18 років, які надаються йому безоплатно або із знижкою (у розмірі такої знижки) професійною спілкою, до якої зараховуються профспілкові внески платника податку - члена такої професійної спілки, створеної відповідно до законодавства України, або за рахунок коштів відповідного фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування (пп. 165.1.35 п. 165.1 ст. 165 Кодексу). Тобто положення зазначеного пункту поширюються на платників податків, які отримують путівки виключно від професійної спілки.

З огляду на вищенаведене є помилковим твердження Відповідача про те, що Позивач є податковим агентом податку з доходів фізичних осіб з оплати вартості путівок членам профспілки.

Судом встановлено, що в даному випадку відсутні підстави для нарахування на суми, сплачені Позивачем на користь Первинної профспілкової організації ДП «Укрзалізничпостач» за купівлю путівок працівникам, єдиного внеску відповідно до статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", якою визначено базу нарахування єдиного внеску.

Суд відхиляє посилання Відповідача на пп. 2.3.4 п. 2.3 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року N 5, зареєстрованої в Мінюсті 27.01.2004 року за №114/8713, в якому визначено, що виплати соціального характеру у грошовій і натуральній формі, виплати, що мають індивідуальний характер (оплата проїзду працівникам та оплата путівок) належать до фонду оплати праці у складі інших заохочувальних і компенсаційних виплат, оскільки ця норма не підлягає застосуванню до спірних відносин.

Так, в абз. 2 п. 1.1 даної Інструкції закріплено, що ця Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці, як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, ця Інструкція розроблена для здійснення статистичних спостережень, є підзаконним нормативним актом та не може змінювати норми та положення Закону України "Про оплату праці" щодо визначення поняття "заробітна плата", у тому числі "додаткова заробітна плата".

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.12.2016 р. № Ю- та рішення від 02.12.2016 р. № про застосування штрафних санкцій, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних вимоги та рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про сплату боргу (недоїмки) від 02.12.2016 р. № Ю- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 02.12.2016 р. № .

3. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок державних асигнувань на користь Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ" () судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук