Справа № 645/5832/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"29" листопада 2017 р. м. Київ К/800/39183/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и в:

Касаційна скарга не відповідає вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак підлягає залишенню без руху, оскільки скаржником всупереч вимог частини 5 цієї статті не додано документ про сплату судового збору і копію оскаржуваного судового рішення, яке за формою відповідає вимогам процесуального законодавства.
Скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, вирішуючи яке необхідно виходити з наступного.
Згідно з приписами частини 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
У відповідності до частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Аналогічні за змістом приписи місяться і у статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі Закон № 3674-VI).
Аналіз такого нормативного врегулювання дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.
При цьому, особа, яка звертається до суду з таким клопотанням, має враховувати, що обставини, які вона вказує в обґрунтування підстав для відстрочення сплати судового збору повинні носити тимчасовий характер, а у клопотанні необхідно зазначити про точний або орієнтовний час, коли такі перешкоди відпадуть з наданням відповідних доказів і вказівкою на термін, у який скаржник зможе здійснити оплату судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Що ж стосується суб`єктів владних повноважень, то такі у більшості випадків фінансуються з державного бюджету України, в тому числі в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава, з метою забезпечення можливості здійснення якісного, ефективного та своєчасного захисту своїх прав та інтересів повинна створити належні фінансові можливості і передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.
У касаційній скарзі відповідач просив про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на відсутність коштів на його рахунках, призначених на цю мету, однак не вказав строк, на який необхідно відстрочити сплату судового збору, а тому з огляду на вищевказані положення законодавства та обставини справи, таке клопотання задоволенню не підлягає.
Більше того, жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин заявником не надано.
Визначаючи розмір ставки судового збору за подачу до адміністративного суду цієї касаційної скарги скаржникові необхідно звернути свою увагу на таке.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі Закон № 3674-VI).
Зокрема, перелік суб`єктів, які є платниками судового збору, об`єкти справляння такого, розміри ставок і порядок його сплати встановлено у статтях 2-4, 6 названого Закону.
З урахуванням виду оскаржуваного судового рішення, суб`єкта звернення до адміністративного суду з даним позовом і касаційною скаргою, характеру і предмету спору, часу звернення із цим позовом до суду першої інстанції, змісту і кількості його вимог, а також виходячи з приписів положень Закону № 3674-VI, розмір ставки судового збору за подачу до касаційного суду цієї скарги становить 2645,76 гривень.
Враховуючи викладене, скаржнику необхідно оплатити судовий збір у вищевказаному розмірі та надати до суду документ про сплату такого.
Одночасно, надаємо реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів УДКCУ у Печерському р-ні, рахунок отримувача: 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, код банку отримувача: 820019, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету: 22030105 Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075), призначення платежу - 101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), - Вищий адміністративний суд України.
Усуваючи недоліки касаційної скарги в частині надання копії оскаржуваного судового рішення скаржнику необхідно врахувати наступне.
Статтею 158 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови. Судове рішення, яким суд зупиняє чи закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або приймає рішення щодо інших процесуальних дій, клопотань, викладається у формі ухвали.
Водночас, частиною 9 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах. Судові рішення в електронній формі оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису.
В свою чергу, за змістом частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України на вимогу особи, яка бере участь у справі, а так само особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки, суд у цей самий день видає копію постанови (або її вступної та резолютивної частин) чи ухвали суду.
Вжиті у цій процесуальній нормі права поняття копія постанови і копія ухвали за своїм змістом є тотожними поняттю копії судового рішення, наведеного у частині 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України і саме в цьому значенні вживаються у цьому Кодексі і в інших його правових нормах.
При цьому, правила ведення діловодства у Вищому адміністративному суді України, апеляційних та окружних адміністративних судах встановлює, а порядок роботи з документами регламентує Інструкція з діловодства в адміністративних судах України, затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 174 (далі Інструкція).
За приписами пунктів 6.6.19, 6.6.18, абзацу 2 пункту 6.8.9 Інструкції помічник судді або особа, яка його заміщує, здійснює оформлення копій судових рішень для надіслання сторонам у справі відповідно до вимог процесуального законодавства.
Копії ухвали повинні бути засвідчені написом З оригіналом згідно із зазначенням найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища. Підпис помічника судді або особи, яка його заміщує, яким засвідчується копія документа, скріплюється номерною печаткою, закріпленою за відповідним помічником судді таким чином, щоб відбиток печатки охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ.
Якщо копія викладена на кількох аркушах, вони, як правило, повинні бути прошнуровані нитками через три проколювання голкою та на зворотному боці останнього аркуша скріплені підписом відповідальної особи апарату суду і печаткою із зазначенням кількості зшитих аркушів, посади, прізвища, імені, по батькові відповідного працівника апарату суду.
Тільки таке за формою рішення може одержати зацікавлена особа у суді першої, апеляційної або касаційної інстанції і саме про таке рішення ідеться у частині 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зміст поняття судового рішення та копії судового рішення, розкривається також у абзацах 6 і 9 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740.
Судовим рішенням, у розумінні вищезазначених норм Порядку, є вирок, рішення, постанова, ухвала, окрема ухвала (постанова) суду, що ухвалені (постановлені) судами у кримінальних, цивільних, господарських справах, у справах адміністративної юрисдикції та у справах про адміністративні правопорушення, а також судовий наказ, виданий в порядку наказного провадження у цивільних справах.
Копією судового рішення на паперовому носії є документ, виготовлений в апараті суду з використанням або без використання комп`ютерної техніки, інформація в якому викладена у формі текстових даних та зафіксована на папері.
Отже, чинне законодавство України розрізняє поняття судове рішення та копія судового рішення, наділяє їх конкретним змістом і передбачає, що оригінал судового рішення завжди залишається у суду, який його ухвалив, а копія такого рішення видається цим судом певному колу осіб, визначеному процесуальним законодавством у встановленому законом порядку і з дотриманням чітко визначених вимог щодо його зовнішньої форми.
Зокрема, копія судового рішення може бути виготовлена лише відповідним судом (першої інстанції, апеляційним чи касаційним судом в залежності від того де фізично перебуває оригінал судового рішення) за наявності цього рішення в оригіналі і за умови виконання вимог Інструкції щодо його засвідчення.
Сторони, особи, які беруть участь у справі, інші учасники судового процесу не наділені процесуальною можливістю самостійно виготовляти копії судових рішень.
Тим більше, що Кодекс адміністративного судочинства України і Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір не обмежують право особи на одержання копій судових рішень у будь-якій кількості за визначену плату (судовий збір), або безкоштовно за наявності відповідних передбачених законодавством пільг щодо оплати судового збору.
Також, необхідно враховувати і те, що суд касаційної інстанції може здійснити перегляд судових рішень без витребування матеріалів справи виключно виходячи зі змісту оскаржуваного судового рішення на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.
За таких умов, вкрай важливим є надання до суду касаційної інстанції таких копій судових рішень які б не викликали сумнів у їх достовірності та були засвідчені у встановленому порядку судом, який такі рішення ухвалив, що б давало можливість точно ідентифікувати їхній зміст, правильно визначити встановлені судами обставини справи, застосовані ними норми матеріального і процесуального права, виключити можливість підроблення цих рішень, викривлення, спотворення встановлених судами обставин справи, введення суду в оману, а також забезпечити гарантії їх відповідності оригіналу, який знаходиться у матеріалах відповідної судової справи.
Саме з цією метою законодавець і закріпив у частині 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок скаржника надавати до суду касаційної інстанції копії оскаржуваних судових рішень.
Додана до касаційної скарги світлокопія копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вищевказаним критеріям, в тому числі, процесуального законодавства, а тому, в даному випадку відсутні підстави вважати, що вимоги частини 5 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України виконані у повному обсязі.
За правилами частини 3 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 213 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.
Виходячи з вимог статей 108, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, скаргу слід залишити без руху, надати строк для усунення вказаних недоліків та роз`яснити наслідки невиконання вимог ухвали.
Керуючись статтями 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :

У задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу залишити без руху.
Скаржнику надати строк до 31 грудня 2017 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків та роз`яснити, що у випадку їх невиконання касаційна скарга буде повернута.
Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого
адміністративного суду України М.І. Мойсюк