Справа № 815/4265/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4265/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

суддів: Тарасишиної О.М., Потоцької Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, скасування рішення, оформленого розрахунком та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо оформлення 17.06.2017 року на автомобільній дорозі М-01 результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу шляхом зважування транспортного засобу марки транспортного засобу (вантажного сідлового тягачу) «DAF», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом-рефрижератором «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, та вантажем, який перевозився, у відношенні ОСОБА_1 та визначення ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро з розрахунком від 17.06.2017 року № 0002460;

- скасувати рішення Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що оформлено розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.06.2017 року № 0002460 (доданим до акту від 17.06.2017 року № 0002460) про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів), яким визначено ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро;

- визнати неправомірними дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті з винесення постанови від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою суду від 25.09.2017 року, яка занесена до журналу судового засідання, до участі у розгляді справи у якості третього відповідача залучено - Державну службу України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.06.2017 року старшим державним інспектором ВДК управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 на а/д М-01 (196 км.) було здійснено габаритно-ваговий контроль шляхом зважування автомобілю НОМЕР_3, з напівпричепом - рефрижератором «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, та вантажем, який перевозився (картопля молода). За результатами габаритно-вагового контролю вказаною посадовою особою було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.06.2017 року та акт від 17.06.2017 року № 0002460 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Також своїм рішенням, оформленим як розрахунок № 0002460 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.06.2017 року, посадова особа управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті зобовязала позивача сплатити 1180, 98 євро. В подальшому відповідачем управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає зазначені вище дії відповідачів неправомірними, оскільки перевищення ваги не було, розрахунок складено неправомірно, відповідно і вимагання від позивача про надання дозволу на транспортування вантажу з перевищенням ваги є неправомірними, що свідчить про відсутність з боку позивача порушень абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які в цілому обґрунтовані тим, що процедура здійснення габаритно-вагового контролю виконувалася у повній відповідності до вимог законодавчо-нормативних актів, розрахунок плати за проїзд є правомірним і скасуванню не підлягає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач є користувачем (та не є власником) транспортного засобу (вантажного сідлового тягачу) марки «DAF», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 16-17).

Зазначеними транспортними засобами 17.06.2017 року при здійсненні міжнародного перевезення керував водій ОСОБА_3 (посвідчення водія наявне в матеріалах справи) (а.с. 18).

Судом встановлено, що 17.06.2017 року старшим державним інспектором ВДК управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 на а/д М-01 (196 км.) було здійснено габаритно-ваговий контроль шляхом зважування автомобілю НОМЕР_3, з напівпричепом - рефрижератором «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, та вантажем, який перевозився (картопля молода).

За результатами габаритно-вагового контролю вказаною посадовою особою було складено довідку до акту № 0002460 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.06.2017 року та акт від 17.06.2017 року № 0002460 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 19, 21).

При цьому суд звертає увагу, що довідка до акту № 0002460 про результати здійснення габаритно-вагового контролю датована 16.06.2017 роком, а сам акт № 0002460 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складений 17.06.2017 року, що сприймається судом критично (а.с. 19, 21).

Також своїм рішенням, оформленим як розрахунок № 0002460 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.06.2017 року, посадовою особою управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті було зобовязано позивача сплатити 1180, 98 євро (а.с. 20).

В подальшому відповідачем управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на суму 1700 грн. (а.с. 24).

Позивач вважаючи вищезазначені дії та рішення відповідачів неправомірними оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про автомобільні дороги», Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) та Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року (далі - Правила № 30).

Згідно з п.1 Положення про Укртрансбезпеку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року утворені Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській та Одеській областях.

На момент перевірки транспортного засобу позивача процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, регулювалася Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Мінітсрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок контролю).

Відповідно до п.3 Порядку контролю, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління. При цьому згідно п. 2 Постанови Кабінету Мінітсрів України від 26.06.2015 року за №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідується, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Пунктом 4 Порядку визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на порозі).

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Окрім того, ч. 4 ст. 48 Закоун України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або валових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР (пункт 3 Правил № 30).

Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно із абз.3 п. 22.5 ПДР, рух транспортних засобів та їх составів з завантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - завантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування».

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху (пункт 3 Порядку № 879).

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу місця.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача складено акт проведення перевірки, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення нормативних вагових параметрів, якими встановлено навантаження по осям: 7,0 тон на першу вісь (при допустимій 11 тон), 8,0 тон на другу вісь (при допустимій 11 тон), 8,2 тон на третю вісь (при допустимій 7,33 тон), 8,0 тон на четверту вісь (при допустимій 7,33 тонн) та 8,1 тон на п'яту вісь (при допустимій 7,33 тон). Нормативно допустима маса, згідно з актом № 0002460 зазначена, як 40 тон, а фактична становила 39,3 тони.

При цьому, судом встановлено наступні обставини.

Транспортний засіб з вантажем здійснював міжнародне перевезення і вантаж було опломбовано.

Відбуваючи з м. Херсона транспортний засіб пройшов габаритно-ваговий контроль, яким жодних перевищень параметрів виявлено не було.

Оскаржувані дії відповідача з проведення габаритно-вагового контролю вчинялися за 30 км. до митного пункту пропуску «Яриловичи».

Водночас, в подальшому, у вказаному пункті при виїзді з території України було здійснено вагову повірку т/з «ОАР», д/н НОМЕР_1 по осям: 7,2 тон на першу вісь, 9,32 тон на другу вісь, 7,53 тон на третю вісь, 7,44 тон на четверту вісь та 7,53 тон на п'яту вісь, а фактична повна маса становила 39,02 тони.

Також надалі габаритно-ваговий контроль було проведено в пункті пропуску «Нова Гута» (зі сторони Республіки Білорусь), де також не було виявлено перевищень ваги.

Тобто, до проведення відповідачем габаритно-вагового контролю на 196 км. а/д М-01, та після (в митному пункті пропуску «Яриловичи») перевищень навантаження 8,2 тон на третю вісь, 8,0 тон на четверту вісь та 8,1 тон на п'яту вісь двома іншими ваговими контролями не виявлено, що в свою чергу ставить під сумнів достовірність та точність проведеного відповідачем габаритно-вагового контролю.

Судом встановлено, що під час перевірки навантаження на кожну вісь водій ОСОБА_3 вказував посадовій особі відповідача на те, що: на шляху здійснення перевезення вантажу вже здійснювався ваговий контроль і перевищень не було виявлено; оскаржувані дії з вагового контролю проводяться в умовах знаходження вагів на нерівній з вибоїнами гравійній поверхні, що ставить під сумнів достовірність та точність проведеного габаритно-вагового контролю. При цьому просив про повторне здійснення контролю. Однак відповідачем такі зауваження були проігноровані.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил великовагових та/ або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач повинен був заборонити водію транспортного засобу ОСОБА_3 продовжувати рух транспортного засобу, оскільки ним порушено п. 22.5 ПДР, шляхом перевищення навантаження на другу вісь, при перевезенні подільного вантажу (картоплі молодої). Разом з тим, таких дій вчинено не було, що знову ж таки свідчить про невідповідність дій відповідача вимогам чинного законодавства.

Суд зазначає, що законодавчо не визначено механізм визначення відстані перевезення вантажу, а відповідачем таке «визначення» відстані документально не підтверджене, тобто відповідач її визначив приблизно.

При цьому, у визначеній пунктом 30 Порядку № 879 формулі П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, за якою визначається плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, В - це відстань перевезення, кілометрів.

Також відповідно до п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.

Таким чином, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється саме за пройдену частину маршруту.

Тому такий важливий для визначення плати параметр як відстань повинен визначатися достовірно й у точній відповідності із законом.

Суд зазначає, що зазначену вимогу відповідачем не дотримано.

Щодо дій відповідача управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо складення постанови від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно позиції Європейського суду з права людини (справа «Надточій проти України» заява № 7460/03) уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Отже справи про адміністративні правопорушення і адміністративно господарські штрафи підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи 01.08.2017 року справу про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом відповідач - управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті порушило право позивача ОСОБА_1 на захист, що гарантовано ч. 3 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з поправками, внесеними відповідно до положень Протоколу №11, та з текстами Протоколів № № 1, 4).

Так, при розгляді справи відповідач не прийняв до у ваги заперечення позивача та не перевірив повідомлені останнім обставини, а саме про те, що: на шляху здійснення перевезення вантажу неодноразово здійснювалися габаритно-вагові контролі, якими не було виявлено перевищень допустимої ваги, що з урахуванням пломбування вантажу ставило під сумнів точність та достовірність проведеного габаритно-вагового контролю, здійсненого на 196 км. а/д М-01, зазначені доводи можливо було перевірити, зокрема, шляхом надсилання відповідних запитів; дії з вагового контролю проводяться в умовах знаходження вагів на нерівній з вибоїнами гравійній поверхні, що ставить під сумнів достовірність та точність проведеного габаритно-вагового контролю, а зазначені доводи можливо було перевірити, зокрема, шляхом проведення відповідних службових перевірок.

Також суд зазначає, що відповідачем неправомірно зазначено в передостанньому абзаці постанови, що оскаржувана постанова набрала законної сили 01.08.2017 року (тобто в день винесення), та не розяснено позивачу, що така постанова може бути оскаржена в десятиденний строк до вищестоящого органу.

Оскільки законодавчо, зокрема вказаним вище Порядком, передбачено строк на оскарження (до вищестоящого органу), то така постанова (у разі не оскарження) набирає законної сили через десять днів, тобто - 11.08.2017 року.

Також позивачем було подано 03.08.2017 року відповідачу - управлінню Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України і безпеки на транспорті заперечення на акт, який став підставою для винесення відповідачем постанови.

Зазначені обставини також свідчать про те, що відповідачем управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті неправомірно зазначено про набрання оскаржуваною постановою законної сили 01.08.2017 року.

За наслідками системного аналізу матеріалів перевірки, відповідачами не підтверджено факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та вчинення позивачем порушень, відповідальність за яке передбачена ч. 1, абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, судом встановлено, що органом контролю не було досліджено всі документальні дані, що надавались позивачем на підтвердження своєї правової позиції, при складанні акту відповідачем безпідставно не було взято до уваги та не надано жодної оцінки доводам позивача, що подавались в якості заперечень на акт № 0002460 від 17.06.2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових норм, в результаті чого зроблено висновки про порушення, що не ґрунтуються на нормах закону, яким врегульовано спірні правовідносини.

Також судом встановлено, що на пересувний пункт габаритно-вагового контролю на 196 км. а/д «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» відповідачем було надано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки (а.с. 166-167), які не спростовують факт порушення відповідачем порядку проведення зважування, а саме зважування повинно було бути проведено в статичному стані транспортного засобу, а не в динамічному, як то було здійснено, що також підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом.

З огляду на встановлені вище обставини та аналіз норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що встановлені в акті перевірки висновки про перевищення транспортним засобом нормативних вагових норм, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, а відтак вимоги позивача щодо визнання протиправними дій Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо визначення фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро з розрахунком від 17.06.2017 року № 0002460; визнання протиправним та скасування рішення Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що оформлено розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.06.2017 року № 0002460 (доданим до акту від 17.06.2017 року № 0002460) про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів), яким визначено фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро; визнання протиправними дій Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо винесення постанови від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.; визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.08.2017 року № ВН 0157125 підлягають задоволенню.

Разом з тим щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо оформлення 17.06.2017 року на автомобільній дорозі М-01 результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу шляхом зважування транспортного засобу марки транспортного засобу (вантажного сідлового тягачу) «DAF», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом-рефрижератором «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, та вантажем, який перевозився, у відношенні ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що дії відповідача щодо оформлення 17.06.2017 року на автомобільній дорозі М-01 результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу шляхом зважування транспортного засобу марки транспортного засобу (вантажного сідлового тягачу) «DAF», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом-рефрижератором «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, та вантажем, який перевозився, у відношенні ОСОБА_1 за своїм змістом і правовим визначенням вчинені у межах повноважень відповідача та у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 10 вересня 2013 року - 33770792, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта».

При цьому, суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Так, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Неналежний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зазначив Вищий адміністративний суд в ухвалі від 25.09.2014 року у справі № 826/9638/13-а (К/800/7626/14).

З урахуванням вкладеного, суд дійшов висновку, що за умови визнання судом протиправними дій Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо визначення фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро з розрахунком від 17.06.2017 року № 0002460; визнання протиправним та скасування рішення Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що оформлено розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.06.2017 року № 0002460 (доданим до акту від 17.06.2017 року № 0002460) про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів), яким визначено фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро; визнання протиправними дій Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо винесення постанови від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.; визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.08.2017 року № ВН 0157125, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення 17.06.2017 року на автомобільній дорозі М-01 результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу шляхом зважування транспортного засобу марки транспортного засобу (вантажного сідлового тягачу) «DAF», д/н НОМЕР_1, з напівпричепом-рефрижератором «CHEREAU», д/н НОМЕР_2, та вантажем, який перевозився, у відношенні ОСОБА_1, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права позивача, за судовим захистом якого він звернувся з цим позовом.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, скасування рішення, оформленого розрахунком та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо визначення фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро з розрахунком від 17.06.2017 року № 0002460.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що оформлено розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.06.2017 року № 0002460 (доданим до акту від 17.06.2017 року № 0002460) про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів), яким визначено фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 суми плати за проїзд у розмірі 1180,98 євро.

Визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо винесення постанови від 01.08.2017 року № ВН 0157125 про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.08.2017 року № ВН 0157125.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті та Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 560,00 (одна тисяча шістсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 27 листопада 2017 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 04 грудня 2017 року.

Головуючий суддя С.О. Cтефанов

Судді О.М. Тарасишина

ОСОБА_4