Справа № 161/9666/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 161/9666/17
Номер провадження: 2-а/161/821/17
У Х В А Л А

05 грудня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого-судді Олексюка А.В.

при секретарі Шолом С.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним рішення ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась в суд з адміністративним позовом до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним рішення ради.

З ініціативи суду вирішувалось питання про закриття провадження у справі оскільки, справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Сторони при вирішенні даного питання покладались на розсуд суду.

Виходячи зі змісту позовних вимог вбачається, що спір виник із правовідносин права користування земельною ділянкою.

Пунктом 7 постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3, захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-УІ «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК України).

Крім того, Верховним Судом України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року у справу № 6-2510цс15 було зроблено правовий висновок, про те, що рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права користування землею), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Таким чином, оскільки позивач оскаржує рішення cільської ради, яке є ненормативним правовим актом, тобто актом, який передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію та стосуються речових прав, тому суд вважає, що даний спір підвідомчий суду цивільної юрисдикції.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування норм права у спорах цієї категорії, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі за №6-2510цс15.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши думку учасників процесу, аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним рішення ради слід закрити.

Керуючись ст. ст. 157, 165 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним рішення ради - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк