Справа № 815/4245/14    
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4245/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Аквавінтекс до Державної екологічної інспекції в Одеській області про часткове скасування припису від 24.06.2014 року № 23, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство Аквавінтекс звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області, у якому відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 14.09.2017 року, просить суд скасувати припис Державної екологічної інспекції в Одеській області від 24.06.2014 року №23 в частині щодо не використання артезіанської свердловини без дозволу на спецводокористування №5072 до моменту отримання спецводокористування, отримання дозволу на спецводокористування, отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року у вищезазначеному адміністративному позові було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2015 року скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

25 квітня 2017 року адміністративна справа №815/4245/14 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Під час нового розгляду справи в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у період з 04.06.2014 року по 20.06.2014 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області було проведено планову перевірку ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища. За результатам вказаної перевірки посадовими особами відповідача було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. На підставі акту перевірки позивачу було предявлено припис.

Позивач вказав, що 30.11.2010 року Державне управління охорони навколишнього середовища в Одеській області видало ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» дозвіл на спеціальне водокористування, терміном на 3 роки. 16.11.2013 року ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» повинно було звернутись до Державного управління охорони навколишнього середовища в Одеській області з клопотанням про продовження строків спеціального водокористування. Проте, як стало відомо позивачу, вищезазначена установа станом на 16.11.2013 року перебувала в стані припинення. Позивач вважав, що ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» має дозвіл на спеціальне водокористування, але було позбавлене можливості звернутися до державного органу, який його видав, для продовження терміну його дії. Позивач зазначив, що з моменту закінчення терміну дії дозволу, ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» сплачує за видокористування у максимально можливому розмірі.

Також позивач зазначив, що ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» для власних побутових потреб здійснює водозабір із атрезіанської свердловини №5072/7828 90.0 м (дебіт 90.0 м3/годину), враховуючи зазначені обставини та потужність артсвердловини (максимально можливий дебет 216 м3 на добу), у ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» відсутня необхідність одержання спеціального дозволу на користування надрами.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, у його задоволенні просив відмовити, зазначивши в своїх письмових запереченнях, що Державною екологічною інспекцією в Одеській області, за наслідками перевірки позивача складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, у висновках якого зазначено, що ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, дозвіл на спеціальне водокористування, спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами), у звязку з чим порушено вимоги абз.2 ч.1 ст.10, ч.5 ст.11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, п.9 ч.1 ст.44, ч.1 ст.49 Водного кодексу України, ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач зазначив, що водним законодавством передбачено вичерпний перелік видів використання води, які не відносяться до спеціального водокористування, а відповідно не потребують отримання дозволу на спеціальне водокористування. Відповідач вважав, що починаючи з 16.11.2013 року ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» здійснювало спеціальне водокористування без наявності відповідного дозволу, що є порушенням вимог ст.49 Водного кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» зареєстроване 01.10.1997 року Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області за №0000040 (а.с. 181, т. 2).

ТОВ СП Аквавінтекс є підприємством, яке спеціалізується на виробництві виноградних вин, інших недистильованих напоїв із зброджуваних продуктів.

У період з 04.06.2014 року по 20.06.2014 року, на підставі наказу №640 від 30.05.2014 року, направлення на перевірку №2297/11 від 30.05.2014 року, держінспекторами з охорони навколишнього природного середовища Одеської області ОСОБА_1, ОСОБА_2 проведено перевірку ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами перевірки ТОВ «Спільне підприємство «Аквавінтекс» відповідачем 20.06.2014 року складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (а.с. 9-17, т. 1).

Відповідно до зазначеного акту перевірки, Державною екологічною інспекцією в Одеській області встановлено наступні порушення позивачем:

- абз.2 ч.1 ст.10, ч.5 ст.11 Закону України Про охорону атмосферного повітря не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

- п.9 ч.1 ст.44, ч.1 ст.49 Водного кодексу України не отримано дозвіл на спеціальне водокористування;

- ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра не отримано спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами).

24.06.2014 року відповідач склав припис №23, яким приписав (а.с. 18-19, т. 1):

1) розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків з вказівкою термінів виконання та відповідальних виконавців, затвердити його відповідним наказом. Копію і план заходів направити в Державну екологічну інспекцію в Одеській області 14 днів після отримання акту перевірки;

2) організувати Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами до 20.09.2014 року;

3) не використовувати артезіанську свердловину без дозволу на спецводокористування №5072 до моменту отримання спецводокористування постійно;

4) отримати дозвіл на спецводокористування до 20.11.2014 року;

5) отримати спеціальний дозвіл на користування надрами до 20.11.2014 року.

Відповідно до пункту 9 статті 44, статей 48, 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними та фізичними особами лише на підставі дозволу і насамперед для задоволення питних потреб населення, а також господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування є платним.

Відповідно до ст.50 Водного кодексу України, строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. У разі необхідності строки спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового користування. Продовження строків за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл.

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №321.

Пунктом 6 даного Порядку встановлено, що у разі коли умови спеціального водокористування залишаються незмінними, за клопотанням водокористувача термін спеціального водокористування може бути продовжено, але не більше ніж на період відповідно коротко або довготермінового водокористування органом, що видав дозвіл, про що у дозволі робиться відповідна відмітка.

Судом встановлено, що водокористування з артезіанської свердловини №5072 здійснювалося згідно дозволу на спеціальне водокористування від 30 листопада 2010 року № Укп 2249-А/Оде, терміном дії до 16 листопада 2013 року (а.с. 20-27, т. 1).

Після 16 листопада 2013 року позивач не продовжував строк дії договору на спеціальне водокористування. Доводи позивача про те, що він по закінченні строку дії дозволу мав бажання звернутися до Державного управління охорони навколишнього середовища в Одеській області з відповідним клопотанням про продовження строків дозволу, але ця установа на момент закінчення дозволу на спеціальне водокористування перебувала в стані припинення, суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Згідно ст.33 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 159 Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища, наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 15 березня 2013 року № 98 Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища державні управління охорони навколишнього природного середовища в областях з 17 травня 2013 року припинили виконання своїх повноважень.

Відповідно до п. 4.4 Положення про Департамент екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, яке затверджено розпорядженням голови Одеської обласної державної адміністрації від 07 травня 2013 року № 411/А-2013, зазначений орган готує дозволи на спеціальне використання природних ресурсів, дозволи на спеціальне водокористування в разі використання води з водних обєктів загальнодержавного значення, дозволи на проведення спеціальних робіт по спорудженню експлуатаційних свердловин на воду, дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами субєктам господарювання, обєкти яких належать до другої та третьої групи, дозволи на викиди забруднюючих речовин, для яких не встановлено відповідних нормативів екологічної безпеки субєктам господарювання, обєкти яких належать до другої та третьої групи, дозволи на захоронення (складування) відходів (крім небезпечних) та здійснення інших операцій у сфері поводження з відходами відповідно до законодавства.

З огляду на зазначене, позивач повинен був звернутися на день закінчення дозволу на спецводокористування, а саме на 16 листопада 2013 року до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, проте цього не зробив.

Доводи позивача про те, що він як користувач земельної ділянки має право в межах наданої йому за договором оренди земельної ділянки без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських та побутових потреб підземні води, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, оскільки він використовує не більше 216 м3 на добу, на нього, як вважає позивач, розповсюджується дія ст.23 Кодексу України про надра, суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ СП Аквавінтекс укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 165-169, т. 2).

Відповідно до п.1 даного Договору, на підставі рішення VI скликання XXV скликання від 31.08.2012 року за №507-VI Про внесення змін до рішення №670-V від 28.05.2008 року «Про передачу земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років ТОВ «СП «Аквавінтекс» для експлуатації та обслуговування виробничих будівель і споруд в смт. Великодолинське, вул. Леніна №126№, Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для експлуатації та обслуговування виробничих будівель і споруд, що знаходяться за адресою: вул. Леніна, 126, смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області.

Згідно п.5 Договору, в оренду передана земельна ділянка для експлуатації та обслуговування виробничих будівель та споруд та розміщення виробничої площі, загальною площею 2,9612га.

За умовами цього договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом 5 робочих днів після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п.13).

Стаття 125 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 186-187, т. 2), право оренди на земельну ділянку позивачем зареєстроване 28 липня 2014 року, тобто після проведення перевірки.

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу.

Відповідно до ст.21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з ОСОБА_1 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов'язкових умов для звільнення суб'єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Верховний Суд України, розтлумачуючи поняття господарсько-побутові потреби у своїй постанові від 01 квітня 2015 року №922/2610/14/3-32гс15 зазначив наступне.

Із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями водокористування для потреб галузей економіки та промислові потреби.

При цьому, Верховний Суд України вважав помилковим посилання Вищого господарського суду України на положення статті 3 Господарського Кодексу України про те, що господарськими потребами у контексті статті 23 Кодексу України про надра є потреби підприємства, пов'язані, у тому числі, з виробництвом.

Верховний Суд України зазначив, що оскільки статтею 4 Господарського кодексу України визначено, що не є предметом регулювання даного кодексу земельні, гірничі, лісові та водні відносини, тому наведене в Господарському кодексі України тлумачення поняття господарська діяльність поширюється виключно на цей Кодекс, тоді як спірні правовідносини регулюються Водним кодексом України та Кодексом України Про надра.

Наказом Держкомстату України від 30 вересня 1997 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 1997 року за № 480/2284, затверджена Інструкція щодо заповнення форми 2-ТП (водгосп).

Згідно з п. 1.1. цієї Інструкції вона розроблена у відповідності із ст.25 Водного Кодексу і Законом України Про охорону навколишнього природного середовища від 25 червня 1991 року і є обов'язковою для використання підприємствами (організаціями) водокористувачами незалежно від їх відомчого підпорядкування та форми власності.

Звіт підписує керівник підприємства (організації), який несе відповідальність за правильність складання звіту, достовірність наведених в ньому даних і своєчасне подання його за встановленими адресами.

Як вбачається з квартальних звітів про використання води ТОВ Спільне підприємство Аквавінтекс 2-ТП (водгосп) за IV квартал 2011 року, IV квартал 2012 року, IV квартал 2013 року, І квартал 2014 року, наданих відповідачем, позивачем вода використовувалась на госппитні та виробничі потреби, при чому більша частина води використовувалась саме на виробничі потреби (а.с. 255-258, т. 2).

Відповідно до міждержавного стандарту ГОСТ 17.1.1.04-80, затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 31 березня 1980 року № 1452, який був чинний на момент перевірки, до господарсько-побутових потреб належать: господарсько-питне водопостачання (централізоване та нецентралізоване) територій житлової забудови та громадських будівель міських промислових районів та сільськогосподарських районів; кондиціонування повітря в громадських та житлових будівлях; полив та миття територій населених пунктів (вулиць, площ, зелених насаджень), робота фонтанів тощо; полив посадок в міських та селищних теплицях і парниках; інші потреби (в тому числі гасіння пожеж, промивання водопровідних та каналізаційних мереж).

До господарсько-побутових потреб не належать лікувальні, курортні та оздоровчі цілі, потреби сільського господарства (без зрошення та обводнення), а також зрошення та обводнення, промислові (виробничі) потреби; потреби теплоенергетики, територіальний перерозподіл стоку поверхневих вод та поповнення запасів підземних вод; скидання стічних вод та інші потреби, а також багатоцільове водокористування.

Дозволом на спеціальне водокористування № УКР 2249-А/Оде (графа ціль водокористування), виданим 30 листопада 2010 року, дозволялось ТОВ СП Аквавінтекс видобувати підземні води для виробничих та господарсько-побутових потреб, що не може бути підтвердженням того, що позивач використовував підземні води тільки для власних господарсько-побутових потреб.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 23 червня 2015 року, видобувати підземні води без отримання спеціального дозволу на користування надрами при використанні підземних вод за умови неперевищення продуктивності забору води в обсязі 300 кубічних метрів на добу мають право суб'єкти господарювання тільки для власних господарсько-побутових потреб, а видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, вода використовувалася підприємством, у тому числі для миття пляшок в які розливалася готова продукція. Тобто, вказаний процес є складовою виробничого процессу з виготовлення продукції підприємством.

За таких обставин, оскільки позивач після закінчення строку дії договору на спеціальне водокористування продовжував використовувати воду з артезіанської свердловини №5072 у тому числі для виробничих потреб підприємства, він був зобовязаний отримати відповідний дозвіл на спеціальне водокористування та спеціальний дозвіл на користування надрами.

Тому вимоги припису №23 від 24.06.2014 року в частині, що оскаржується (не використовувати артезіанську свердловину №5072 без дозволу на спецводокористування до моменту отримання цього дозволу; отримати дозвіл на спецводокористування; отримати спеціальний дозвіл на користування надрами) суд вважає законними та обгрунтованими.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство Аквавінтекс є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Аквавінтекс відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2017 року.

Суддя В.В. Андрухів

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Спільне підприємство „Аквавінтекс відмовити.

04 грудня 2017 року.