Справа № 823/1500/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року справа № 823/1500/17

09 год. 40 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Попельнуха Ю.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Надьон А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про скасування рішення, визнання неправомірними дій, визнання вимоги про сплату боргу документом, що не підлягає виконанню та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- скасувати рішення № 42 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату страхувальником страхових внесків, у тому числі страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 07.08.2017 управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області;

- постановити рішення суду про визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області щодо подачі вимоги про сплату боргу № Ф-27у від 16.09.2014;

- постановити рішення суду про визнання вимоги про сплату боргу № Ф-27у від 16.09.2014, видану управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області, яка вступила в законну силу 29.08.2014 документом, що не підлягає виконанню;

- постановити рішення суду про стягнення з управління пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), виплачені з пенсії кошти в сумі 1958,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що не згодна з рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області № 42 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату страхувальником страхових внесків, у тому числі страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 07.08.2017, оскільки вказане рішення ухвалене на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, який виключений на підставі Закону № 2464-VI від 08.07.2010, отже, оскаржуване рішення державного органу, ухвалене з порушенням чинного законодавства на підставі законодавчих актів, що втратили чинність, а від так є незаконним.

Окрім того, оскаржуване рішення № 42 ухвалене після спливу строків на виконання за виконавчим листом ухваленої постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2009 у справі № 2-а-818/08, яка набрала законної сили 31.03.2009, за позовом управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси до фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованості.

Також, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області № 42 ухвалене, зважаючи на суму недоїмки в розмірі 1713,12 грн, тоді як у судовому рішенні розмір заборгованості становить 1358,48 грн внесків та 602,00 грн штрафу.

Позивач зазначає, що дії відповідача з подачі вимоги про сплату боргу від 16.09.2014 №Ф 27у є неправомірними, позаяк даний виконавчий документ не містить номера рішення та дати на підставі якого виданий, дата набрання чинності вказаної вимоги про сплату боргу вказана 29 серпня 2014 року, тобто до видачі самої вимоги від 16 вересня 2014 року.

На думку позивача, вимога про сплату боргу не є виконавчим документом, який підлягає виконанню державною виконавчою службою, оскільки згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 частину 3 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 виключено.

Позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що суми заборгованості, які вказані у вимозі № Ф-27-У виникли у позивача ще у 2008 році, а тому на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування 08.07.2010 за № 2464-VІ.

Відповідач зазначає, що на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та керуючись пунктом 7 розділу 8 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" 08.07.2010 за № 2464- VІ відповідачем винесено рішення № 42 від 07.08.2017 "Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду".

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечила повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях та додаткових поясненнях по справі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1, як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, була зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси з 27.10.1997 (з 18.10.2011 управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах) до 24.09.2017.

18 серпня 2008 року управлінням Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси проведено перевірку ОСОБА_1 щодо правильності обчислення, повноти нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з доходу фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності за період з 01.01.2007 по 31.12.2007, про що складений акт за № 975. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 отримано чистий дохід за 2007 рік в сумі 432,00 грн та не нараховано страхові внески.

За результатами перевірки управлінням донараховані внески в сумі 1713,12 грн (сформовано вимогу № Ф-1713 від 18.08.2008 на суму 1713,12 грн) та застосовано фінансову санкцію на підставі пункту 3 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, про що винесено рішення № 2042 від 18.08.2008 на суму 432,00 грн.

Акт, вимогу та рішення позивач отримала 21.08.2008, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні про вручення.

Враховуючи часткову сплату боржником фінансової санкції, управлінням в грудні 2008 року ОСОБА_1 нарахована пеня в розмірі 41,22 грн (рішення № 2955 від 24.12.2008, отримане позивачем 26.12.2008).

14 серпня 2014 року управлінням сформовано ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу № Ф-27у на залишок боргу в розмірі 1958,70 грн, яка направлена рекомендованою кореспонденцією, але повернута до управління за закінченням терміну зберігання.

12 січня 2015 року вимогу № Ф-27-У було передано на примусове виконання до Центрального відділу ДВС для стягнення заборгованості з пенсії боржника.

15 січня 2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документа.

В період з 18.03.2015 по 17.07.2017 з пенсії ОСОБА_1 проводилося стягнення на погашення заборгованості по вищевказаній вимозі, в результаті, 17.07.2017 заборгованість погашена повністю. Надходження коштів помісячно зазначено у розрахунку фінансової санкції та пені по особовому рахунку до рішення № 42 від 07 серпня 2017.

07 серпня 2017 року управлінням винесено рішення № 42 "Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду", на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та керуючись пунктом 7 розділу 8 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 за № 2464- VІ.

Відповідно до вказаного рішення до позивача застосовано у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 171,35 грн та нараховано пеню в розмірі 5510,35 грн. Суми зазначені вище підлягають погашенню.

Рішення відповідача від 07.08.2017 № 42 "Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду" оскаржене ОСОБА_1 в адміністративному порядку до управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області.

15 вересня 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області винесло рішення про результати розгляду скарги позивача № 8554/08, відповідно до якого рішення управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 07.08.2017 №42 "Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду" залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість у позивача виникла в серпні 2008 року, що підтверджується вимогою № Ф-1713 від 18.08.2008, рішенням № 2042 від 18.08.2008. Станом на 1 січня 2011 року ОСОБА_1 вказану заборгованість не сплатила, а отже стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій здійснюється відповідачем відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій, а саме відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі-Закон № 1058-IV у редакції що діє до набрання чинності Закону № 2464-VI).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 106 Закону № 1058-IV у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Згідно з частинами 4, 5 статті 106 Закону №1058-IV вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. При цьому в разі наявності у страхувальника одночасно із зобов'язаннями із сплати недоїмки зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами, у тому числі зобов'язань за іншими рішеннями суду, стягнення недоїмки здійснюється в першу чергу і має пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями та стягненнями (крім зобов'язань щодо виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та витрат, пов'язаних з виконанням судових рішень із стягнення недоїмки). Це правило також застосовується в разі стягнення недоїмки за рахунок майна страхувальника, у тому числі майна, що перебуває в податковій заставі, а також у разі стягнення недоїмки із страхувальника, щодо якого порушено справу про банкрутство.

За рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Як свідчать матеріали справи, 14 серпня 2014 року відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу № Ф-27у, відповідно до якої позивач має борг по сплаті страхових внесків на загальну суму 1958,70 грн, у тому числі недоїмка із внесків становить 1713,12 грн, фінансові санкції - 204,36 грн та пеня - 41,22 грн, яка направлена рекомендованою кореспонденцією, але повернута до управління за закінченням терміну зберігання. Оскільки вимога направлена за належною адресою, яка надана позивачем, вимога вважається узгодженою.

Позивач у судовому засіданні не заперечувала, що має борг зі сплати страхових внесків, але зазначила, що відповідно до постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2009 у справі № 2-а-818/08 частково сплатила заборгованість перед Пенсійним фондом на суму 354,64 грн, які відповідно до Закону №1058-IV в порядку черговості були зараховані як сплата страхових внесків, а тому недоїмка із сплати внесків, фінансові санкції та пеня у вищевказаних сумах є неправомірно нараховані.

Стосовно даного посилання позивача, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться квитанції № ПН13702 від 18.12.2008 та № ПН14651 від 16.01.2009 відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно сплатила 313,42 грн та 41,22, проте вказані кошти зараховані Пенсійним фондом 18.12.2008 та 16.01.2009 на сплату штрафних санкцій, оскільки у призначенні платежу вказано: штрафні санкції по сплаті до ПФ згідно рішення № 1179 від 23.04.2008 (квитанція № ПН13702 від 18.12.2008) та штрафні внески по сплаті до ПФ за період 20.05.2008 - 18.12.2008 (квитанція № ПН14651 від 16.01.2009). Код платежів у вказаних квитанціях зазначено "01". Вказане підтверджується і карткою особового рахунку фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період розрахунку з 01.01.2004 по 17.11.2017.

Відповідно до частини 8 статті 106 Закону №1058-IV на недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з пунктами 2, 3 частини 9 статті 106 Закону №1058-IV за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

За приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу);

Частинами 13, 14, 15 статті 106 Закону №1058-IV передбачено, що про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, отримали рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган Пенсійного фонду про його оскарження, воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику.

Суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків.

Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що, оскільки за ОСОБА_1 обліковувався борг зі сплати недоїмки із внесків у сумі 1713,12 грн, то відповідачем правомірно нараховані як фінансові санкції у розмірі 204,36 грн так і пеня у сумі 41,22 грн та прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу № Ф-27у від 16.09.2014, а отже відповідач діяв в межах та у спосіб передбачений Законом № 1058-IV.

12 січня 2015 року відповідач надіслало вимогу № Ф-27у на примусове виконання до Центрального відділу ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області для стягнення заборгованості з пенсії боржника.

15 січня 2015 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, відкрито виконавче провадження № 46030717 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах боргу в сумі 1958,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що дії управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області щодо надіслання Центральному відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції вимоги про сплату боргу № Ф-27у від 16.09.2014 є правомірними, оскільки в даному випадку вказана вимога є виконавчим документом у розумінні статті 106 Закону № 1058-IV.

В період з 18.03.2015 по 17.07.2017 з пенсії ОСОБА_1 проводилось стягнення на погашення заборгованості по вищевказаній вимозі, в результаті, 17.07.2017 заборгованість, яка вказана у вимозі № Ф-27у від 16.09.2014 про сплату недоїмки, погашена повністю.

Однак, враховуючи що ОСОБА_1 несвоєчасно сплачувала (несвоєчасно перераховувала) страхові внески, у тому числі донараховані відповідачем, 30 серпня 2017 року управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області відповідно до пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV прийняло рішення № 42у про застосування фінансових санкцій у розмірі 171, 35 грн та нарахування пені в розмірі 5681,38 грн, які підлягають сплаті.

Суд не бере до уваги посилання позивача, щодо того, що оскаржуване рішення № 42 від 30 серпня 2017 року ухвалене після спливу строків на виконання за виконавчим листом ухваленої постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2009 у справі № 2-а-818/08, оскільки відповідно до частини 4 статті 106 Закону №1058-IV державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом виконується вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки (в даному випадку виконувалася вимога про сплату недоїмки № Ф-27у від 16.09.2014), а строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується (пункт 15 статті 106 Закону №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 01.12.2017.