Справа № 825/1391/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1391/17 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Новохацької Н.Є.,

представника відповідача: Полегешко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень - рішень, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ПСП «Дружба» звернулося у суд із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 12.06.2017 року: № - в частині визначення грошового зобов'язання за основним платежем за грудень 2016 року у розмірі 1 255 458,00 грн., штрафної (фінансової) санкції в розмірі 306 364,50 грн.; № , № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення податкової дисципліни у діяльності ПСП «Дружба» відсутні, а висновки податкового органу про порушення платником податків норм Податкового кодексу України є неправомірними.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що на підставі направлень від 20.04.2017 № 716 та №717, згідно ст.20, ст.78 та ст.82 Податкового кодексу України, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 20.04.2017 №565, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПСП «Дружба» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 20.04.2017.

За наслідками проведення перевірки складено акт від 22.05.2017 №259/14/30875551 згідно з яким встановлено порушення: п.188.1 ст.188, п.192.2, п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 1 260 316,00 грн., в т.ч. за грудень 2015 року на суму 34 858,00 грн., грудень 2016 року на суму 1 225 458,00 грн.; пп.14.1.212 п.14.1 ст.14, пп.212.3.4 п.213.3 ст.212 Податкового кодексу України в частині здійснення суб'єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб'єктів платниками акцизного податку на загальну суму акцизного податку 6 253,00 грн., в тому числі: листопад 2016 року - 3 414,00 грн., грудень 2016 року - 2 839,00 грн.; п.231.1 ст.231 Податкового кодексу України в частині реалізації пального без складання в електронній формі акцизних накладних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних; пп.14.1.212 п.14.1 ст.14, пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України в частині здійснення суб'єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб'єктів платниками акцизного податку на загальну суму здійснених операцій у розмірі 212 621,26 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 12.06.2017 №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 1 575 395,00 грн., в тому числі за основним платежем 1 260 316,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 315 079,00 грн. - в частині визначення грошового зобов'язання за основним платежем за грудень 2016 року у розмірі 1 255 458,00 грн., штрафної (фінансової) санкції в розмірі 306 364,50 грн. (згідно з додатком до податкового повідомлення-рішення «Розрахунок штрафних (фінансових) санкцій» визначено за основним платежем за грудень 2015 року - 34 858 грн., штрафна (фінансова) санкція - 8 714,50 грн.; за основним платежем за грудень 2016 року - 1 225 458 гривень, штрафна (фінансова) санкція - 306 364,50 грн.;

- від 12.06.2017 №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем «пальне» у розмірі 212 621,26 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 212 621,26 грн.;

- від 12.06.2017 № , згідно з яким платнику податків визначено суму грошового зобов'язання за платежем «пальне» у розмірі 31 264,13 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 31 264,13 грн.;

- від 12.06.2017 №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем «пальне» у розмірі 78 160,33 грн., в тому числі за основним платежем 62 528,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 15 632,07 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 17.08.2017 № 18164/6/99-99-11-01-01-25 скаргу позивача було задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.06.2017 № , а податкові повідомлення-рішення, які є предметом даного спору, а саме: від 12.06.2017 № , від 12.06.2017 № , від 12.06.2017 № - залишені без змін.

Приймаючи зазначені рішення, контролюючий орган виходив із того, що позивачем разово оформлялися документи про придбання послуг рослинництва, які мають формальний характер оформлення, без реального здійснення даних операцій з ПП «Агрофірма «Чорний Ріг», внаслідок чого підприємством було порушено вимоги Податкового кодексу України та завищено податковий кредит.

Також, на думку податкового органу, позивач фактично вчиняв операції із реалізації пального, тому мав обов'язок щодо реєстрації платником акцизного податку.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Господарська діяльність, відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно підпункту 44.1 статті 44 цього Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно пункту 201.10 вказаної статті, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Обов'язкові реквізити первинних документів визначені частиною 2 цієї норми права.

За визначеннями, що містяться у статті 1 вказаного Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

При цьому, будь-які документи можна вважати первинними, що є підставою для їх врахування в податковому обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що між позивачем (замовник) та контрагентом ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» (виконавець) було укладено договір про надання сільськогосподарських послуг від 02.03.2016 № 02/03-П.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 цього договору виконавець зобов'язується на замовлення замовника на свій ризик надати послуги в рослинництві із використанням сільськогосподарської техніки за участю обслуговуючого персоналу на полях замовника, орієнтованою площею 1450 га, які розташовані на території Радомської сільської ради, Семенівського району Чернігівської області, а саме: передпосівна підготовка полів (боронування, дискування, каткування, прикочування, мульчування, оранка); посів сільськогосподарських культур, внесення мінеральних добрив, внесення гербіцидів, надання послуг із збирання урожаю. Послуги надаються механізмами, сільськогосподарською технікою, обладнанням, інвентарем, паливно-мастильними матеріалами виконавця.

Також, за умовами вказаного договору замовником здійснюється попередня оплата послуг шляхом безготівкового розрахунку у строк до 30.12.2016 (п.2.2); акт наданих послуг складається виконавцем та надається замовнику для підписання у строк до 01.02.2017 (п.2.4); виконавець зобов'язується виконати всі зобов'язання, передбачені п.1.1 даного договору, у період з 21.03.2016 по 31.12.2016, згідно технології вирощування сільськогосподарських культур та вегетативного розвитку рослин (п.3.1).

Згідно з банківською випискою ПАТ «Діамантбанк» з розрахункового рахунку ПСП «Дружба» на користь ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» перераховані кошти як передплата за послуги в рослинництві згідно з договором про надання сільськогосподарських послуг від 02.03.2016 № 02/03-П в сумі 1 152 750,00 грн. (в т.ч. ПДВ 192 125,00), 6 200 000,00 грн. (в т ч. ПДВ 1 033 333,33), всього: 7 352 750,00 грн. (в т.ч. ПДВ 1 225 458,33).

На підтвердження реальності вказаної операції позивачем надано численні первинні документи, копії яких містяться в матеріалах справи та підтверджують факт внесення мінеральних добрив та гербіцидів під соняшник та кукурудзу, посів пшениці, соняшнику та кукурудзи, збирання врожаю пшениці, соняшника та кукурудзи, внесення добрив (після збору урожаю та перед посівом пшениці).

Так, серед таких документів наявні акти списання насіння і посадкового матеріалу, акти списання мінеральних добрив, акти здачі та прийняття робіт, акти списання гербіцидів та ядохімікатів, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, реєстри відправки зерна та іншої продукції з поля із зазначенням номеру поля, номеру комбайну та даних току (складу) про кількість продукції, реєстри прийому зерна, договори відповідального зберігання, дорожні листи, лімітно-забірні картки на отримання матеріальних цінностей, договори на придбання насіннєвого матеріалу, добрив, засобів хімічного захисту рослин, видаткові накладні та акти приймання-передачі на підтвердження одержання вказаних ТМЦ від контрагентів, тощо.

Таким чином, виконання умов договору відбувалося за належно оформленими первинними документами бухгалтерського обліку та підтверджують реальність господарсько-правових відносин з ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» та виконання сторонами договору про надання сільськогосподарських послуг від 02.03.2016 № 02/03-П.

До того ж, надані позивачем первинні документи підтверджують прямий зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю ПСП «Дружба», як платником податків, а саме: ділова ціль - отримання економічного ефекту в результаті господарської діяльності; реальність господарських операцій - (рух активів); економічні наслідки за результатами здійснення господарських операцій незалежно від їх оформлення; виконання для придбання активів на найбільш вигідних умовах.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі на те, що усі акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) підписані однією особою ОСОБА_4 як від виконавця так і від замовника, що свідчить про формальне оформлення документів без реального здійснення операцій, судова колегія не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 04.01.2016 до основних видів діяльності ПП «Агрофірма «Чорний Ріг» належить допоміжна діяльність у рослинництві, що включає сільськогосподарську діяльність, яку здійснюють за винагороду або на основі контракту: передпосівну підготовку полів, сівбу та садіння сільськогосподарських культур, оброблення сільськогосподарських культур, збирання врожаю; цей клас також включає надання сільськогосподарської техніки разом із обслуговуючим персоналом.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, зокрема: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець; ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку аудиторською фірмою; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.

При цьому, чинне законодавство не містить заборони чи обмежень щодо укладення договорів між пов'язаними особами, які є такими через наявність спільних посадових осіб.

Також, є необґрунтованими доводи контролюючого органу щодо того, що оплата за отримані послуги була проведена позивачем лише 20 грудня 2016 року, також цього ж дня були підписані акти здачі - приймання робіт, що також, на переконання відповідача, є доказом фіктивності даного правочину.

Так, відповідно до п. 2.2 договору від 02.03.1016 року замовник здійснює попередню оплату послуг шляхом безготівкового розрахунку у строк до 30.12.2016.

Тобто, фактично сторони погодили багатоваріативний порядок оплати послуг, який передбачав можливість здійснення оплати як до початку надання послуг, так і в будь-який момент протягом часу їх надання, про що свідчить строк оплати, вказаний у п.2.2 договору, який кореспондується із усіма умовами договору.

При цьому, судова колегія ураховує, що в даному випадку послуги в рослинництві споживалися в процесі здійснення сільськогосподарської діяльності, та визначальною їх характеристикою було те, що вони надавалися не вибірково, а комплексно, що включає відповідні заходи, здійснення яких, передбачено протягом року, а цикл вирощування сільськогосподарських культур, завершується отриманням сільськогосподарської продукції та грунтообробкою після збирання врожаю. Відтак, порядок оплати послуг ПСП «Дружба» був дотриманий, а сам факт здійснення такої оплати 20 грудня 2016 року та підписання цього ж дня актів здачі - прийняття не суперечить вимогам чинного законодавства та відповідає умовам договору.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо безпідставності висновків контролюючого органу щодо обов'язку реєстрації позивача як платника акцизного податку, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.212.1.15 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Згідно з пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Згідно зі ст.317 ЦК України зміст права власності становлять права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право розпорядження визначається як юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення.

Тобто, зміст права розпорядження становить можливість реалізовувати волю щодо визначення юридичної та фактичної долі речі, а отже, в особи, яка має право розпорядження річчю, є право вибору, альтернатива - знищити таку річ, відчужити її, змінити стан або призначення.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 840 Цивільного кодексу України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Отже, підрядник (виконавець) діє в обмежених рамках, визначених договором та законом. Він повинен використати пальне за призначенням в межах нормативів, а залишок повернути замовнику. Тобто, підрядник (виконавець) у цьому випадку не має альтернативи, не може визначити долю речі, не має юридичної можливості реалізувати свою волю щодо пального.

Матеріалами справи підтверджується, що між ПСП «Дружба» (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (підрядник) був укладений договір підряду від 10.10.2016, за яким підрядник мав виконати власною технікою сільськогосподарські роботи (обробку ґрунту) на земельних ділянках замовника. Умовами договору передбачалось, що замовник надає підряднику дизельне паливо для виконання вказаних робіт в обсязі, необхідному для їх виконання (п. 1.1, п.5.2.2). При цьому п.5.2.2 договору прямо передбачав, що перехід права власності та права розпорядження на дизельне паливо від замовника до підрядника не здійснюється.

Окрім того, згідно з п.5.1.6 договору після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт підрядник зобов'язаний надати замовнику звіт про використання паливно-мастильних матеріалів замовника.

Також, між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_6. (підрядник) був укладений договір підряду від 20.10.2016, за яким підрядник мав виконати власною технікою сільськогосподарські роботи (обробку ґрунту) на земельних ділянках замовника. Умовами договору передбачалось, що замовник надає підряднику дизельне паливо для виконання вказаних робіт в обсязі, необхідному для їх виконання (п. 1.1, п.5.2.2). При цьому п.5.2.2 договору прямо передбачав, що перехід права власності та права розпорядження на дизельне паливо від замовника до підрядника не здійснюється.

Згідно з п.5.1.6 договору після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт підрядник зобов'язаний надати замовнику звіт про використання паливно-мастильних матеріалів замовника.

Також, між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_7 (виконавець) був укладений договір від 04.11.2016 № 411 про надання послуг, за яким виконавець мав виконати власною технікою сільськогосподарські послуги (збирання соняшника) на земельних ділянках замовника та транспортування зібраного врожаю. Пунктом 4.1.4 до обов'язків замовника належало, зокрема, заправлення техніки виконавця паливно-мастильними матеріалами для здійснення виконавцем послуг по збиранню соняшника. При цьому, даним пунктом передбачено, що перехід права власності та права розпорядження на паливно-мастильні матеріали від замовника до виконавця не відбувається.

Таким чином, операції із заправлення пальним техніки, що належить третім особам (підрядникам, виконавцям), яке використовується лише для надання сільськогосподарських послуг замовнику згідно з договорами, не передбачають переходу права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника, відтак, не є операціями з реалізації пального.

Отже, позивач не підлягає обов'язковій реєстрації як платник акцизного податку при укладанні договорів з третіми особами про виконання робіт (надання послуг) з вирощування сільськогосподарських культур з використанням палива ПСП «Дружба».

За наведених обставин, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є необгрунтованими, а висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко
(Повний текст ухвали складений 04 грудня 2017 року).