Справа № 822/2578/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 822/2578/17

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

28 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за періоди з з 09 по 24 січня 2014 року 11 по 24 червня 2014 року, з 01 по 30 липня 2014 року, з 09 по 18 жовтня 2014 року, з 06 по 20 листопада 2015 року, з 18 по 27 січня 2016 року, з 12 по 26 травня 2016 року, 05 вересня по 04 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня по 26 травня 2017 року

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року позов задоволено частково, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за періоди з 11 по 24 червня 2014 року, з 01 по 30 липня 2014 року, з 09 по 18 жовтня 2014 року, з 06 по 20 листопада 2015 року, з 18 по 27 січня 2016 року, з 12 по 26 травня 2016 року, 05 вересня по 04 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня по 26 травня 2017 року

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати. В апеляційних скаргах апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечив, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, у матеріалах справи містяться заперечення відповідача на апеляційну скаргу позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2012 року №220 ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника автомобільної служби.

В періоди з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, з 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, з 09 жовтня 2014 року по 18 жовтня 2014 року, з 06 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, з 18 січня 2016 року по 27 січня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 26 травня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року начальник автомобільної служби майор ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки заступника командира військової частини з озброєння, що підтверджується копіями витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.01.2014 року №1, від 24.01.2014 року №13, від 11.06.2014 року №125, від 01.07.2014 року №138, від 07.10.2014 року №220, від 06.11.2015 року №230, від 15.01.2016 року №8, від 11.05.2016 року №100, від 05.09.2016 року №190, від 24.10.2016 року №226, від 24.04.2017 року.

31 травня 2017 року позивач звернувся до командира військової частини з рапортом про виплату йому грошового забезпечення за вищою невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за вказані вище періоди.

Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт позивача та прийнято рішення, оформлене листом, від 29.06.2017 року, в якому зазначено, що правових підстав для задоволення рапорту немає, оскільки ОСОБА_1 не виконано вимоги пунктів 9.2.2 - 9.2.13 розділу 9 Порядку приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством, а саме не складено акти та не подано до діловодства військової частини рапорти про прийом справ і посади до тимчасового виконання.

Не погодившись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у здійсненні виплати грошового забезпечення за тимчасове виконання обов`язків за вищою невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння у вищевказані періоди.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк виплати грошового забезпечення у період з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, та з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, встановлений Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі Інструкція №260) грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п.7.1 Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (крім зазначених у пунктах 7.10 і 7.11 цієї Інструкції), допущеним установленим порядком наказом командира (начальника) до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою строком до шести місяців або до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою строком до чотирьох місяців у тій самій військовій частині, за час виконання обов`язків за цими посадами виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються (з урахуванням пункту 7.3 цієї Інструкції).

П.7.2 Інструкції №260 передбачено, що строк тимчасового виконання обов`язків за посадою обчислюється з дня, з якого військовослужбовець став до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання командиром військової частини наказу про його допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадою, і до дня звільнення з посади включно. До цього строку не зараховуються періоди перебування у відпустці, службовому відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Відповідно до п.7.3 Інструкції №260 посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за час тимчасового виконання обов`язків за посадами виплачуються з дотриманням таких умов:

- військовослужбовцю, допущеному до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою, оклад за цією посадою виплачується, якщо військовослужбовець, який постійно займає посаду, а також його заступники-військовослужбовці і помічники-військовослужбовці незалежно від їх функціональних обов`язків тимчасово вибули з військової частини або в установленому порядку звільнені від службових обов`язків;

- військовослужбовцям, які обіймають посади начальників штабів військових частин і підрозділів, заступникам і помічникам командирів і начальників усіх найменувань незалежно від їх функціональних обов`язків у разі тимчасового виконання обов`язків за невакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за основними посадами. У разі тимчасового виконання зазначеними військовослужбовцями обов`язків за - вакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються, на загальних підставах;

- у разі тимчасового виконання військовослужбовцем обов`язків за посадою, за якою встановлений оклад у розмірі від мінімуму до максимуму, оклад за цією посадою виплачується в розмірі, установленому наказом командира військової частини залежно від складності та обсягу роботи, але не нижче розміру раніше встановленого окладу за займаною штатною посадою.

З матеріалів справи судом встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 видано накази від 08.01.2014 року №1, від 24.01.2014 року №13, від 11.06.2014 року №125, від 01.07.2014 року №138, від 07.10.2014 року №220, від 06.11.2015 року №230, від 15.01.2016 року №8, від 11.05.2016 року №100, від 05.09.2016 року №190, від 24.10.2016 року №226, від 24.04.2017 року, згідно яких в періоди з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, з 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, з 09 жовтня 2014 року по 18 жовтня 2014 року, з 06 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, з 18 січня 2016 року по 27 січня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 26 травня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року на начальника автомобільної служби майора ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за вищою невакантною посадою у зв`язку з тим, що позивач порушив вимоги п. 9.2.2 - 9.2.13 розділу 9 Порядку приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Вищезазначений Порядок регулює порядок приймання-здавання посад, в той час, як Інструкція "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, встановлює порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, в тому числі у випадках тимчасового виконання військовослужбовцем обов`язків за невакантною посадою.

З пояснень позивача судом встановлено, що ОСОБА_1 у вищезазначені періоди фактично виконував обов`язки заступника командира військової частини з озброєння відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 ; заначені накази нечинними не визнавалися; позивач у вищевказані періоди від тимчасового виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння не звільнявся.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що у вищезазначені періоди позивач був допущений у встановленому Інструкцією №260 порядку до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у здійсненні виплати грошового забезпечення за тимчасове виконання обов`язків за вищою невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння у вищевказані періоди.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача про поширення на спірні правовідносини ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з п.1.10 Інструкції Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що положення Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, є спеціальними відносно ч.2 ст.233 КЗпП, тому до спірних правовідносин застосовувється Інструкція "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до командира військової частини з рапортом про виплату йому грошового забезпечення за вищою невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за вказані вище періоди 31 травня 2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено трирічний строк щодо виплати грошового забезпечення у період з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, та з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 грудня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.