Справа № 583/1799/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р.Справа № 583/1799/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.10.2017р. по справі № 583/1799/17

за позовом ОСОБА_1

до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив:

- визнати протиправними та неправомірними дії відповідача щодо неврахування для обчислення розміру пенсії за віком заробітної плати за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року;

- зобов'язати відповідача для обчислення розміру державної пенсії за віком врахувати заробітну плату, яку отримував позивач в період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року, починаючи з часу звернення із заявою про призначення пенсії та сплачувати в подальшому щомісячно у визначених законом розмірах.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.10.2017 року по справі № 583/1799/17 адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відомостей про заробітну плату за період страхового стажу з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року в Охтирському автотранспортному підприємстві 15963. Зобов'язано відповідача, починаючи з 15.03.2017 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної позивачу на підставі відомостей про заробітну плату за період страхового стажу з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року в Охтирському автотранспортному підприємстві 15963, зазначених у довідках, виданих архівним відділом Охтирської міської ради від 08.06.2016 року за № 04-03/185 та № 04-03/186.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповід подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, просив слухати в його відсутність. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 09.04.2017 року перебуває на обліку в управлінні, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислювався із заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 року по 31.12.2016 року.

15.03.2017 року позивач. звернувся із заявою до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якій просив при обчисленні розміру пенсії врахувати заробітну плату за 60 місяців до 01.07.2000 року.

Разом з заявою позивач подав до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області довідки про заробіток для обчислення пенсії № 1 від 13.01.2005 року за період з січня 1981 року по грудень 1985 року та № 2 від 13.01.2005 за період з січня 1986 року по грудень 1990 рік. (а.с. 12-13).

Крім того, бажаючи, щоб при розрахунку розміру пенсії був врахований період роботи до 01.07.2000 року, позивачем надано управлінню архівні довідки про заробіток за період з січня 1981 року по грудень 1985 року та за період з січня 1986 року по грудень 1990 рік, що містяться в пенсійній справі.

Листом Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області позивачу відмовлено в урахуванні зазначених довідок про заробітну плату, оскільки архівна установа не надає допуску управлінню для перевірки первинних документів (а.с. 14).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не дотримано вимог закону, допущено бездіяльність при призначенні та нарахуванні пенсії позивачу. Крім того, відсутність контакту та узгоджених дій уповноважених державних органів на здійснення функцій держави, неналежне виконання покладених на них обов'язків та неправильне розуміння діючого законодавства не є підставою для порушення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Зі змісту листа архівного відділу Сумської міської ради № 16-67/84 від 15.08.2017 року вбачається, що архівна довідка про заробітну плату оформлюється на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату. Розмір заробітної плати в архівній довідці зазначається в грошових одиницях, що діяли в період, за який витребовується інформація. Дані зазначаються окремо за кожен місяць конкретного року. Розрахунок середньомісячного заробітку архівом не проводиться. Після тексту архівної довідки вміщуються пошукові дані документів, що стали підставою для її складання (номери фонду, опису, справи, аркушів) або назва документа, що є підставою для видачі архівної довідки. Архівна довідка, видана архівною установою і довідка про заробітну плату, видана роботодавцем, є різними документами, виданими на підставі відповідних нормативно-правових актів. Перевіряти архівні довідки, видані архівними установами на підставі архівних документів, працівники органів Пенсійного фонду України відповідно до зазначеного положення права не мають.

Крім того, оригінали архівних документів можуть надаватися юридичним особам у тимчасове користування за межі архіву і працівники Пенсійного фонду України мають право і можливість працювати з архівними документами безпосередньо в архівній установі.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Європейський суд з прав людини ще в 1974 році у справі «Міллер проти Австрії» (ухвала щодо прийняття заяви № 6849/72 від 16.12.1974 року) сформулював позицію щодо права власності громадянина на пенсію. Зокрема, у рішенні суду було зазначено, що у зв'язку із сплатою обов'язкових внесків до пенсійного фонду виникає право власності на пенсію щодо внесеної частини до цього фонду, а як наслідок і на підвищення розміру пенсійної виплати внаслідок її перерахунку.

Крім того, слід звернути увагу на те, що у справах «Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як «існуюче майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення від 02.03.2005 року Європейського суду з прав людини MALTZAN and Others v. Germany). Європейський суд з прав людини робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формується позиція для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом», вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону.

Як встановлено ч. ч. 1 та 2, ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 року незалежно від перерв.

Враховуючи вищевикладений аналіз висновків Європейського суду з прав людини, сплата внесків із заробітної плати надає право позивачу на використання позитивного права щодо перерахунку розміру пенсії згідно з ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до п.п. 3 п. 2 «Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій» за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату по 30.06.2000 року із зазначенням в ній первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

На підставі п. 2.10 вказаного Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією де працював померлий годувальник або особа, яка звернулась за пенсією. Якщо такі підприємства, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступникам цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у рішенні «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73), Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної позивачу, починаючи з 15.03.2017 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.10.2017 року по справі № 593/1799/17 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної вимоги відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.10.2017р. по справі № 583/1799/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017 р.