Справа № 814/1916/17
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/1916/17

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 листопада 2017 року Справа № 814/1916/17

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості товару, оскільки позивачем на вимогу митниці надані усі документи, що підтверджують митну вартість товару.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки при проведенні перевірки правильності визначення митної вартості у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо прийнятності заявленої декларантом ціни товару, тому рішення про коригування та картки відмови прийняті правомірно та скасуванню не підлягають.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянув матеріали справи, суд дійшов висновку:

03.12.2015 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством “Єдіная торговая компанія” був укладений зовнішньоекономічний контракт № RF/RD/02-16/15-520, відповідно до якого з урахуванням додатку № 3 (Специфікація № 3) від 22.02.2017 продавцем здійснювалась поставка товару-натру їдкого (гідроксид натрію) в обсязі 4000,0 тн +/-5% за ціною 367,58 дол США за тону на загальну суму 1470320,00 дол. США+/-5%, та додатку № 4 (Специфікація № 4) від 22.03.2017.2017 продавцем здійснювалась поставка товару-натру їдкого (гідроксид натрію) в обсязі 4000,0 тн +/-5% за ціною 368,83 дол. США за тону на загальну суму 1475320,00 дол. США+/-5%. Відповідно до п.3.1,2.1 Контракту продавець зобов’язаний поставити товар на умовах СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці згідно ІНКОТЕРМС-2010, при цьому ціна на товар також визначається та приймається на умовах СРТ ст. Жовтнева Одеської залізниці та включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця.

З метою переміщення через митний кордон товару позивачем 22.03.2017 була подана електронна митна декларація № UA504010/2017/000933 та 20.04.2017 року - електронна митна декларація № UA504010/2017/001264 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару гідроксид натрію із заявленою митною вартістю за основним методом оцінки за ціною контракту 367,58 дол. за тону. Для підтвердження митної вартості товару були надані : контракт № RF/RD/02-16/15-520 від 3.12.2015 року, специфікації № 3 від 22.02.2017, № 4 від 22.03.2017, інвойси. Митна вартість товару у митних деклараціях ( графа №43) була заявлена за основним методом оцінки- за ціною контракта.

Крім того, позивачем надані накладні, підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю, митні декларації країни відправлення.

Відповідач листами повідомив позивач про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. На виконання вимог митниці позивач надав:

1) за ЕМД № UA504010/2017/000933 біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ISIC pricing за 27.01.2017, 03.02.2017, 10.02.2017 та 17.02.2017; за ЕМД № UA504010/2017/001264: біржові котирування ISIC за 24.02.2017, 03.03.2017, 10.03.2017, 17.03.2017;

2) копії митних декларації країни відправлення, згідно яких загальна кількість та ціна товару відповідають даним, зазначеним у МД, оформленим позивачем;

3) щодо надання платіжних документів, позивачем повідомлено відповідача про те, що оплата за даний товар згідно умов п. 5.1. Контракту здійснюється протягом 18 календарних днів з дати відвантаження товару, а отже надати такі документи станом на дату отримання вищевказаних вимог митниці неможливо через їх відсутність на вказану дату;

4) формування ціни шляхом зменшення її на 16,17 дол. США є результатом комерційних переговорів і регламентовано п. 2.2. Контракту;

5) щодо надання інших документів, митницю повідомлено про те, що такі документи відсутні - товар за контактом не страхувався, витрати на транспортування включенні у вартість товару, інших договорів з третіми особами не укладалось, оскільки позивач є кінцевим споживачем продукту;

6) щодо підписання інвойсу № SK-40 від 06.04.2017, митниці надано копію довіреності від 23.12.2016 № ЕТК/24.

Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару 29.03.2017 року № UA504010/2017/000005/1, від 28.04.2017 № UA504010/2017/000006/1, якими визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за ціною 441,90 дол. США за тону на підставі другорядного методу визначення митної вартості – за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, які ввозились на митну територію України від 12.03.2017.

В рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості ( витрати на доставку товару до пункту призначення, страхування), не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень, не надані банківські платіжні документи, подані інвойси не місять підпису керівника.

На підставі рішення від 29.03.2017 № UA504010/2017/000005/1 було оформлено ще 3 митні декларації: № UA504010/2017/001023 від 31.03.2017, № UA504010/2017/001025 від 31.03.2017, № UA504010/2017/001175 від 11.04.2017; та на підставі рішення від 28.04.2017 № UA504010/2017/000006/1 було оформлено ще 26 митних декларацій: № UA504010/2017/001362 від 28.04.2017, № UA504010/2017/001363 від 28.04.2017, № UA504010/2017/001386 від 01.05.2017, № UA504010/2017/001388 від 01.05.2017, № UA504010/2017/001391 від 02.05.2017, № UA504010/2017/001395 від 02.05.2017, № UA504010/2017/001401 від 03.05.2017, № UA504010/2017/001416 від 04.05.2017, № UA504010/2017/001421 від 04.05.2017, № UA504010/2017/001468 від 09.05.2017, № UA504010/2017/001481 від 10.05.2017, № UA504010/2017/001483 від 11.05.2017, № UA504010/2017/001497 від 11.05.2017, № UA504010/2017/001531 від 15.05.2017, № UA504010/2017/001538 від 16.05.2017, № UA504010/2017/001539 від 16.05.2017, № UA504010/2017/001553 від 19.05.2017, № UA504010/2017/001572 від 22.05.2017, № UA504010/2017/001591 від 24.05.2017, № UA504010/2017/001593 від 25.05.2017, № UA504010/2017/001611 від 30.05.2017, № UA504010/2017/001621 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001622 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001628 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001629 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001637 від 01.06.2017.

Згідно зі ст. 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 53 МК України передбачає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з п.2 ч. 6 ст. 54 вказаного Кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного кодексу України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та додаткові документи, які у нього були в наявності.

Сторони контракту ТОВ “МГЗ” та ТОВ “ЄТК” у п.2.2 контракту домовились, що ціна товару за 1 тонну буде визначатись за формулою: FOB MED Low минус 17,5 дол. США, де FOB MED Low середнє котирування, що публікується агентством ICIS за попередні періоди відвантаження два місяці з 21 числа першого місяця по 20 число другого місяця, що передує періоду відвантаження.

Відповідно до ст. ст. 189,190 Господарського Кодексу ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до ст.11 Закону України “Про ціни та ціноутворення” вільні ціни встановлюються суб’єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Таким чином суб’єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору, за виключенням цін на товар, ціни на який підлягають державному регулюванню. Жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов’язки сторін зовнішньоекономічного контракту зазначати у договорі відомості про знижку та обґрунтовувати їх розмір. Розбіжностей у документах, наданих позивачем для митного оформлення, щодо вартості товарів немає. Розмір цін за одиницю товару до контракту відповідає розміру цін у інвойсах. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Згідно з ч.1 ст.62 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Митниця прийняла рішення, в якому скоригувала ціну товару за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів , яким скоригувала ціну товару на рівні 441,90 дол. США за тону.

Позовні вимоги в частині зобов’язання прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ “МГЗ” надмірно сплачених податку на додану вартість в сумі 1731386,65 грн. та мита в сумі 451309,31 грн. і подати його для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області належить задовольнити з огляду на таке:

В результаті прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів позивачем надміру сплачено податок на додану вартість в сумі 1731386,65 грн. та ввезене мито в сумі 451309,31 грн. ( зазначені в графі 47 як суми гарантії (спосіб платежу 55) відповідних митних декларацій про випуск товарів № UA504010/2017/001023 від 31.03.2017, № UA504010/2017/001025 від 31.03.2017, № UA504010/2017/001175 від 11.04.2017; № UA504010/2017/001362 від 28.04.2017, № UA504010/2017/001363 від 28.04.2017, № UA504010/2017/001386 від 01.05.2017, № UA504010/2017/001388 від 01.05.2017, № UA504010/2017/001391 від 02.05.2017, № UA504010/2017/001395 від 02.05.2017, № UA504010/2017/001401 від 03.05.2017, № UA504010/2017/001416 від 04.05.2017, № UA504010/2017/001421 від 04.05.2017, № UA504010/2017/001468 від 09.05.2017, № UA504010/2017/001481 від 10.05.2017, № UA504010/2017/001483 від 11.05.2017, № UA504010/2017/001497 від 11.05.2017, № UA504010/2017/001531 від 15.05.2017, № UA504010/2017/001538 від 16.05.2017, № UA504010/2017/001539 від 16.05.2017, № UA504010/2017/001553 від 19.05.2017, № UA504010/2017/001572 від 22.05.2017, № UA504010/2017/001591 від 24.05.2017, № UA504010/2017/001593 від 25.05.2017, № UA504010/2017/001611 від 30.05.2017, № UA504010/2017/001621 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001622 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001628 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001629 від 31.05.2017, № UA504010/2017/001637 від 01.06.2017.

Відповідно до ст.301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

В постанові Верховного Суду України від 12.04.2016, у справі № 813/7851/13-а , зазначено, що: “Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у ст.301 МК України, ст.43 ПК України та ст.45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Відповідно до пункту 43.5 ст.43ПК України та розділу ІІІ Порядку повернення, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тому у цьому випадку вимога позивача зобов'язати митний орган прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення”.

У зв'язку з цим, Верховний Суд України дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов'язання митний орган надати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів до казначейської служби.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин, позов належить задовольнити.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.94 КАС України та належить повернути позивачу.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 29.03.2017 року №UA504010/2017/000005/1, від 28.04.2017 №UA504010/2017/000006/1,

4. Зобов’язати Миколаївську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю “Миколаївський глиноземний завод” (ідентифікаційний код 33133003) надмірно сплачених податку на додану вартість в сумі 1731386,65 грн. (один мільйон сімсот тридцять одна тисяча триста вісімдесят шість гривень 65 коп.) та мита в сумі 451309,31 грн. (чотириста п’ятдесят одна тисяча триста дев’ять гривень 31 коп.) і подати його для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко