Справа № 820/1134/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 р.Справа № 820/1134/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017р. по справі № 820/1134/17

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України , Головного управління Національної поліції в Харківській області

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач), в якому просив:

- стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Національну поліцію України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 28.11.2017 за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 працював на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Наказом Національної поліції України від 15.11.2016 р. №856 о/с призначено підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з посадовим окладом 2500 грн., звільнивши його з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Харківській області Департаменту внутрішньої безпеки(а.с.71).

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.12.2016 р. №598 о/с звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частиною 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого кримінальної поліції ГУНП в Харківській області, з 03.01.2017 р.(а.с.12).

Згідно вказаного наказу стаж служби в поліції позивача на день звільнення для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складає - 20 років 04 місяці 19 днів, у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складає - 20 років 04 місяці 19 днів, у пільговому обчисленні складає - 25 років 04 місяці 19 днів.

Після звільнення зі служби позивач отримав право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

28 лютого 2017 року згідно довідки ПАТ "ПриватБанк" на банківську картку позивача було перераховано одноразову грошову допомогу в розмірі 64 813,00 грн.

Позивач, вважаючи, що в період з 03.01.2017 по 28.02.2017 ним не було отримано належних грошових сум у відповідності та в строки вказані у ст. 44, 94, 115, 116 КЗпП України, звернувся до суду із адміністративним позовом про стягнення з ГУНП у Харківській області середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приписами ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено виплату одноразової грошової допомоги після звільнення зі служби, та обов'язок щодо сплати такої допомоги покладений не на ГУ НП в Харківській області, а на Національну поліцію України, яка не є роботодавцем позивача, а тому дійшов висновку, що наслідки передбачені ст.117 КЗпП України до відповідача у справі застосуванню не підлягають.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ст. 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень позивача про порушення відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення. Розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно ч. 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Приписами п. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1, 2 розділу IV Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом МВС України від 06.04.2016 р. №260, у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов'язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

Згідно з грошовий атестат поліцейським видається:

1) в усіх випадках переміщення з одного органу поліції до іншого;

2) при переведенні до Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України;

3) при переході у встановленому порядку на роботу до інших міністерств та центральних органів виконавчої влади;

4) при відрядженні поліцейських до інших органів державної влади або підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління цих органів, із залишенням у кадрах Національної поліції у випадках, коли за відрядженими зберігаються права, пільги та переваги, якими користуються відповідно до чинного законодавства поліцейські, що проходять службу в поліції;

5) у разі звільнення із займаної посади у зв'язку із зарахуванням до ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Таким чином, позивач повинен був самостійно звернутися для отримання грошового атестату до ДВБ НП України та передачі його ГУНП в Харківській області для подальшого нарахування грошового забезпечення.

Разом з тим як встановлено матеріалами справи, вказаного позивачем здійснено не було та відповідно до пояснень представника ДВБ НП України, що надані на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 р., ОСОБА_1 не звертався за видачею грошового атестату, таким чином, останній зберігається у відділі фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту(а.с.102).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2005 року №318 Про удосконалення механізму виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ та державної соціальної допомоги встановлено, що виплата заробітної плати працівникам бюджетних установ здійснюється за їх письмовою згодою через уповноважені банки, які визначаються за результатами конкурсного відбору у Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1231.

Згідно наданих до матеріалів справи письмових пояснень, працівниками Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області неодноразово було запропоновано позивачу надати необхідні дані для перерахування заробітної плати(а.с.73).

У зв'язку з відсутністю у відповідача карткового рахунку та грошового атестату позивача, Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Харківській області на адресу позивача направлено лист №80-29/01-2017, в якому повідомлено останнього про необхідність заявитись до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку для отримання грошового забезпечення(а.с.70).

27.01.2017 р. позивач прибув до Управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області, де був ознайомлений з наказом від 30.12.2016 р. №598 о/с та отримав трудову книжку. Також, позивачу в черговий раз в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку було повідомлено про необхідність подачі номеру карткового рахунку, однак ОСОБА_1 запропонував лиш8е ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків.

31.01.2017 р. позивачу було здійснено виплату грошового забезпечення (з утриманням 1,5 % військового збору) всього у сумі 10565,22 грн. в касі УФЗБО ГУНП в Харківській області, що підтверджується копією платіжної відомості №9(а.с.57).

Судовим розглядом встановлено, що сума у розмірі 10565,22 грн. нарахована позивачу за періоди починаючи з 15.11.2016 р. по 30.11.2016 р. у розмірі 3509,33 грн., з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. у розмірі 6580 грн., з 01.01.2017 р. по 03.01.2017 р. у розмірі 636,78 грн.(а.с.56).

Відповідно до п. 13 Розділу І «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць.

Згідно наказу Національної поліції України від 15.11.2016 р. №856 о/с відповідно до п.п. 1 (у зв'язку із скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду) п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого УКП ГУНП в Харківській області(а.с.104).

При цьому, як встановлено судовим розглядом, позивач перебуваючи на посаді оперуповноваженого УКП ГУНП в Харківській області з 15.11.2016 р. не вчинив жодних дій для отримання належної йому заробітної плати.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З аналізу вказаної норми випливає, що виплата одноразової грошової допомоги проводиться після звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з ч. 4 ст. 9 цього Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відповідно до наданих представником відповідача, ГУНП в Харківській області, пояснень, службовим листом Національної поліції України від 15.04.2016 р. №4034/03/29-2016 передбачено, що розрахунки потреби в коштах на виплату одноразової грошової допомоги при звільнені поліцейських подавати до ДФЗБО Національної поліції, до 20 числа кожного місяця.

Працівниками УФЗБО за наданим ОСОБА_1 ідентифікаційним номером було встановлено картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк».

У зв'язку з тим, що фінансування на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні (згідно з черговістю) на позивача надійшло 23.02.2017 р. одноразову грошову допомогу у розмірі 65800 грн. зараховано на картковий рахунок позивача 28.02.2017 р.

Апелянт посилається на те, що відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, та згідно з ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто починаючи з дати звільнення по 28.02.2017 відповідач повинен сплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаною позицією позивача та зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Дана правова позиція узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 року по справі № 21-8а15.

Відповідно до пункту 2 частини 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24 грудня 1999 року №13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що виплата одноразової грошової допомоги є спеціальним додатковим благом та компенсаційною виплатою, що проводиться виключно після звільнення особи з військової служби, виплата вказаної допомоги не передбачена нормами КЗпП України, а тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393, якими не передбачено відповідальності за час затримки виплати одноразової грошової допомоги.

Крім того, пунктом 14 вказаної постанови передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що виплата поліцейським одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби та не входить до повноважень Головного управління Національної поліції в Харківській області.

При цьому діюче законодавство не містить приписів щодо обов'язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби.

Отже, виплата оспорюваної грошової допомоги до повноважень роботодавця позивача - ГУ НП в Харківській області не входить.

Таким чином, оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Національною поліцією України, а не відповідною установою, в даному випадку роботодавцем - ГУНП в Харківській області, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наслідки передбачені ст.117 КЗпП України до відповідача у справі застосуванню не підлягають, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017р. по справі № 820/1134/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017 р.