Справа № 820/1282/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 р.Справа № 820/1282/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2017р. по справі № 820/1282/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2017р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області про скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення начальника Дзержинського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Довгопола М.В., погоджене начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіногом І.О., затверджене начальником ГУ ДМС України в Харківській області Гузь В.В., про скорочення терміну перебування в Україні громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.07.2016 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Таджикистан) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (вул.Римарська, 24, м.Харків, 61057).

Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що на момент виявлення позивача на території України у останнього не було жодних підстав, передбачених ч.4-12 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" для перебування на території України, у зв'язку з чим, на думку апелянта, було правомірно прийнято рішення про скорочення терміну перебування позивача на території України.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, крім того, заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Представник відповідача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю прийняття участі у іншій справі.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки відповідач є державним органом зі встановленим штатом працівників. Доказів відсутності можливості залучення інших осіб для представництва інтересів Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області в суді відповідачем не надано.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1, 23.06.2016 року прибув до України в місто Харків.

15.07.2016 року начальником Дзержинського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Довгополом М.В. було прийнято рішення, погоджене начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в Харківській області Семіногом І.О. та затверджене начальником ГУ ДМС України в Харківській області Гузь В.В. з приводу скорочення терміну перебування в Україні громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язання останнього залишити територію України до 17.07.2016 року.(а.с.135-136).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення відповідача безпосередньо порушує права та законні інтереси позивача, оскільки фактично вимагає від останнього залишити територію України не обравши при цьому конкретної юридичної підстави відповідно до Порядку №150.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу знаходження іноземців та осіб без громадянства на території України та з приводу діяльності органів державної влади по контролю за таким знаходженням унормовані, насамперед, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Згідно із статті 24 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", якщо в іноземця або особи без громадянства немає підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами четвертою - дванадцятою статті 4 цього Закону, або для тимчасового перебування на території України, строк їх перебування скорочується (ч.1 ст.24); Рішення про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, або органами Служби безпеки України (ч.2 ст.24).

Відповідно до ч.15 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно зі ст.1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Таджикистан про взаємні поїздки громадян (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 р. №1277; далі за текстом - Угода), громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в'їжджати, виїжджати, прямувати транзитом і перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють у цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Згідно з ч.1 ст.4 Угоди громадяни держави однієї Сторони, які в'їжджають на територію держави іншої Сторони на термін більше ніж 90 (дев'яносто) діб або з метою працевлаштування, чи на постійне проживання, зобов'язані мати візу приймаючої держави.

З аналізу викладеного слідує, що громадяни Таджикистану можуть перебувати на території України протягом 90 діб без будь-яких дозвільних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач прибув до України 23.06.2016 року.

Отже, строк перебування позивача в Україні закінчувався 23.09.2016 року.

Тобто, з викладеного слідує, що на момент винесення спірного рішення від 15.07.2016р. про скорочення терміну перебування, позивач тимчасово перебував на території України відповідно до вимог ч.15 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Посилання відповідача в спірному рішенні на повідомлення СБУ в Харківській області про те, що позивач прибув на України з метою подальшого незаконного потрапляння до країн Західної Європи, а його перебування на території України становить загрозу національній безпеці України як на підставу скорочення терміну є незаконним, оскільки така підстава не визначена ні в ст. 24 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ні в Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України (затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150), на підставі яких виносилось дане рішення.

Належних та допустимих доказів на підтвердження обставин для скорочення терміну перебування іноземця на території України відповідачем суду надано не було.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про відсутність будь-яких законних підстав для скорочення терміну перебування позивача на території України, визначених ч.1 ст. 24 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"

Посилання представника відповідача на те, що громадянин Таджикістану ОСОБА_1 на момент виявлення його на території України ні з ким не перебував у трудових відносинах, із заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання не звертався судова колегія оцінює критично, оскільки відповідачем не надано до суду доказів того, що позивач мав намір залишитися в Україні на тимчасове проживання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що спірне рішення відповідача винесено з порушенням вимог чинного законодавства України та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки позивач законно тимчасово перебував на території України в межах 90-денного строку відповідно до положень ч.15 ст. 4Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів обґрунтованості прийняття рішення від 15.07.2017 року про скорочення терміну перебування на території України, у зв'язку з чим останнє є незаконним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи спірне рішення від 15.07.2017 року про скорочення терміну перебування на території України громадянину Республіки Таджикистан ОСОБА_1, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, без дотримання необхідного балансу між наслідками спірних рішенням для прав позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2017р. по справі № 820/1282/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017 р.