Справа № 201/15116/17
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження 2а/201/409/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С.

за участю секретаря судового засідання - Кияшко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної полці у м. Запоріжжя, інспектора Управління патрульної поліції 2 роти 3 батальйону м. Запоріжжя Сичова Андрія Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 09 жовтня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів Управління патрульної полці у м. Запоріжжя, інспектора Управління патрульної поліції 3 роти 2 батальйону м. Запоріжжя Сичова Андрія Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позивач в своєму позові посилається на те, що 03 жовтня 2017 року інспектором патрульної роти № 2 батальйону № 3 УПП Сичовим Андрієм Михайловичем винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено штраф в розмірі 425 грн. Вважає вказану постанову незаконною, протиправною та такою, що була прийнята необґрунтовано та упереджено, оскільки він не здійснював переїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. Того дня, тобто 03 жовтня 2017 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин у м. Запоріжжя в районі перехрестя пр. Соборний та пр. Металургів, він зупинився на червоне світло світлофора, однак враховуючи незнайому місце, час доби, а також багато світлової реклами на перехресті, він помилково вважаючи, що загорілося зелене світло, почав рух та одразу зупинився, заїхавши на перехідний перехід, таким чином не доїхавши до перехресної дороги. Потім рух через перехрестя продовжив лише після того, як загорілося зелене світло світлофора. Однак був зупинений співробітником національної поліції, інспектором патрульної роти 3 батальйону 2 УПП Сичовим А.М., який виніс постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що постанова, винесена вказаним інспектором УПП є протиправною та незаконною, тому просить скасувати вказану постанову, задовольнивши позов в повному обсязі. Позивачем 15 листопада 2017 року надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи здійснити за відсутності позивача згідно ст. 122 КАС України.

Представник відповідача УПП в м. Дніпро ДПП НП та відповідач Інспектор УПП патрульної роти 2 батальйону 3 м. Запоріжжя Сичов А.М., будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 29) в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача згідно ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягаючим задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії їй бездіяльності Конституцією чи іншими законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У судовому засіданні встановлено, що 03 жовтень 2017 року о 03 голині 00 хвилин інспектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя лейтенантом поліції Сичовим Андрієм Михайловичем. було зупинено автомобіль під керуванням позивача ОСОБА_1 , який начебто у м. Запоріжжя на перехресті пр. Соборний на пр. Металургів почав рух на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України. Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову серії ЕАА № 177638 про те, що він в тому місці за кермом вказаного свого автомобіля, рухаючись через зазначене перехрестя, не виконав вимог правил дорожнього руху, здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим допустив порушення правил дорожнього руху і вказаною постановою від 03 жовтня 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн., вказану постанову ЕАА № 177638 по справі про адміністративне правопорушення відразу в той же день було вручено позивачу як порушнику.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд вважає, що позивачем по даній справі не пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач відразу отримав вказану оскаржувану постанову і в десятиденний термін звернувся з позовом до суду, не позбавлений права на оскарження постанови інспектора УПП.

У тексті постанови зазначено, що позивач рухаючись у м. Запоріжжя здійснив перетин перехрестя пр. Соборний та пр. Металургів на заборонений сигнал світлофора та був зупинений інспектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя лейтенантом поліції Сичовим А.М. по пр. Соборний, 220, стосовно водія автомобіля ОСОБА_1 складено постанову серії ЕАА № 177638 про те, що він в тому місці за кермом вказаного свого автомобіля, начебто рухаючись у м. Запоріжжя по пр. Соборний, здійснив перетин перехрестя пр. Соборний та пр. Металургів на заборонений сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3 е Правил дорожнього руху України і вказаною постановою від 03 жовтня 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн.

Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Істотне значення має та обставина, що у вказаній в постанові інспектором день і час позивач на вказаному автомобілі дійсно рухався по пр. Соборний в м. Запоріжжя, однак здійснив перетинання перехрестя пр. Соборний та пр. Металургів на зелений сигнал світлофору, що в свою чергу також підтверджується наданим позивачем диском із відеозаписом, знятим з його відео реєстратора, що в такому випадку не є порушенням правил дорожнього руху. Жодних доказів, які б спростували доводи позивача (нагрудна камера чи інша фіксація правопорушення) відповідачем суду не надано, таким чином вбачається, що позивач здійснив перетин перехрестя саме на зелений сигнал світлофору, тому за таких обставин позивач правил не порушував, а поліцейський же стверджує про те, що позивачем перетин перехрестя було здійснено на заборонений сигнал світлофора, пояснення на місці від порушника ніхто не відбирав, додатків до постанови немає, належних доказів про інше суду не надано. Постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: в даній постанові під час встановлення обставин для повного та всебічного розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 280 КУпАП, відсутні дані про наявність свідків правопорушення, а дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові (сам характер порушення ПДР і його обставини, про які йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо протирічить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Крім того, обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постанові, що оскаржується, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не порушував вимог вказаного інспектором поліції пункту ПДР України: виконуючи вимоги ПДР він здійснив перетин перехрестя на зелений сигнал світлофора. Доказів про інше суду не надано.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Однак в діях позивача не було ніякого умислу, оскільки він виконав вимоги ПДР, і здійснив перетин перехрестя на зелений сигнал світлофору, не створив нікому перешкод чи аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху.

Згідно положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діяльність органів патрульної поліції, пов'язана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, регламентована, зокрема, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853. Відповідно до вимог пункту 2 розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП, частина 3 якої передбачає в якості обов'язкового елементу місце вчинення адміністративного правопорушення. Місце вчинення адміністративного правопорушення витлумачено Конституційним судом України в рішенні №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року як адміністративно - територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, повноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 133 Конституції України встановлено, що систему адміністративно - територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста. райони в містах, селища і села.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у формі, затвердженій додатком 5 вказаної Інструкції, і заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї ж Інструкції.

Вочевидь, форма постанови, що оскаржується, не відповідає формі, затвердженій вказаною Інструкцією (додаток 5), а бланк постанови не відповідає Технічному опису бланка постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому цією ж Інструкцією (додаток 12).

Під час керування автомобілем позивачем не було допущено порушень ПДР України, вказаного працівника УПП, оскільки він бачив та виконував його вимоги про зупинку та виконав всі, передбачені правилами дорожнього руху України, дії при перетині перехрестя, яке регулюється сигналом світлофора, оскільки перетин перехрестя здійснив на зелений сигнал світлофора. В даній постанові відсутні дані, які характеризують особу позивача та його майновий стан. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту рішення, що зостановлюється в конкретній адміністративній справі. Окрім того в постанові зазначено невірну адресу мешкання правопорушника, а саме вказано, що він мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Леніна, 29/125, Центральний район, однак місцем мешкання позивача по справі є м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, 39/125, Соборний район, що в свою чергу підтверджується даними його паспорта.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. В свою чергу в судовому засіданні встановлене наступне: позивачем не було вчинено вище вказаного порушення ПДР України, він під час руху виконував всі передбачені правилами дорожнього руху України дії, після того як його було зупинено співробітником міліції, він поставив запитання стосовно доказів на які співробітник поліції посилається, останній відповів що це його суб'єктивна думка і він вважає, що з боку позивача було вчинено правопорушення, але жодних документальних підтверджень цьому не надано. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що поставляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Постанови про адміністративні правопорушення не повинні бути не повні та не об'єктивні, що в свою чергу викликають сумніви в їх достовірності та передбаченим законодавствам вимогам.

При таких обставинах суд вважає, що дії, вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати не правомірними, а постанову ЕАА № 177638 від 03 жовтня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача, а тому її слід скасувати.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст. 70, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову серії ЕАА № 177638 від 03 жовтня 2017 року, винесену інспектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя лейтенантом поліції Сичовим Андрієм Михайловичем про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: