Справа № 820/5771/17
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 р. № 820/5771/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання Кульчій А.М.,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду подання Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ліля" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ліля", в якому просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Ліля () застосованого на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 29.11.2017 року №26106/10/20-40-14-14-16.

В обґрунтування подання заявник зазначив, що наказом ГУ ДФС у Харківській області від 22.11.2017 року № 6988 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ фірма "Ліля". На проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області виписано направлення від від 22.11.2017 року № 10173, 10174. При виході за адресою підприємства 23.11.2017 року головному бухгалтеру ТОВ фірма "Ліля" вручено під розписку копію наказу від 22.11.2017 року № 6988 та ознайомлено з направленнями на перевірку, а також вручено запит від 23.11.2017 року про надання документів для проведення перевірки. ОСОБА_3 надано завірену копію наказу від 20.11.2017 року № 8-к щодо надання директору товариства ОСОБА_4 відпустки з 20.11.2017 по 10.12.2017 року. При отриманні запиту про надання документів ОСОБА_3 здійснено відмітку про його отримання на другому екземплярі запиту та надано письмові пояснення. У зв'язку із ненаданням 23.11.2017 року ТОВ фірма «Ліля» документів для проведення перевірки, відповідно до вимог пп.1.4.7 п.1.4 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 № 22, складено відповідний акт від 23.11.2017 року № 4620/20-40-14-14-09. У зв'язку із ненаданням ТОВ фірма «Ліля» документів 24.11.2017 року, 27.11.2017 та 28.11.2017 року перевіряючими складено акти про ненадання документів від 24.11.2017 №4665/20-40-14-14-09/21212657, від 27.11.2017 №4729/20-40-14-14-09/21212657, від 28.11.2017 № 4757/20-40-14-14-09/21212657. При отриманні запиту про надання документів від 24.11.2017 року головним бухгалтером ТОВ фірма «Ліля» надано письмові пояснення, що «документи перевіряючі можуть взяти в БТІ». 27.11.2017 року головному бухгалтеру ТОВ фірма «Ліля» ОСОБА_3 під підпис вручено запит Головного управління ДФС у Харківській області від 27.11.2017 щодо забезпечення доступу до обстеження приміщень та організації проведення 28.11.2017 року інвентаризації основних засобів (нерухомого майна) у присутності заступника начальника відділу якості аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 та головного державного ревізора-інспектора відділу якості аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_6 При виході за податковою адресою ТОВ фірма «Ліля» 28.11,2017 року посадовим особам ГУ ДФС у Харківській області головним бухгалтером ОСОБА_3 відмовлено у проведенні інвентаризації, у зв'язку з чим складено акт відмови від проведення інвентаризації основних засобів. З урахуванням приписів п.81.2 ст.81 ПК України посадовими особами контролюючого органу був складений акт від 28.11.2017 року № 4776/20-40-19-14-09, в якому зафіксовано відмову ТОВ фірма «Ліля» від проведення документальної перевірки через ненадання документів. На підставі п.п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України, просив задовольнити подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Представник заявника у судове засідання прибув, підтримав заявлене подання та просив суд задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти подання заперечував та просив суд у задоволенні подання відмовити.

Відповідно до ч.8 ст.183-3 КАС України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню. Розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Харківській області від 22.11.2017 року № 6988 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ фірма "Ліля".

На проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області виписано направлення від від 22.11.2017 року № 10173, 10174.

При виході за адресою підприємства 23.11.2017 року головному бухгалтеру ТОВ фірма "Ліля" ОСОБА_3 вручено під розписку копію наказу від 22.11.2017 року № 6988 та ознайомлено з направленнями на перевірку, а також вручено запит від 23.11.2017 року про надання документів для проведення перевірки.

Головний бухгалтер повідомила перевіряючих, що директор знаходиться у відпустці та усі документи щодо бухгалтерського обліку знаходяться у нього у закритому кабінеті. Також повідомила, що виконуючого обов'язки директора на час відпустки директора не призначено. Зі змісту матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 надано завірену копію наказу від 20.11.2017 року № 8-к щодо надання директору товариства ОСОБА_4 відпустки з 20.11.2017 року по 10.12.2017 року.

У зв'язку із ненаданням 23.11.2017 року ТОВ фірма «Ліля» документів для проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 23.11.2017 року № 4620/20-40-14-14-09.

У зв'язку із ненаданням ТОВ фірма «Ліля» документів 24.11.2017 року, 27.11.2017 та 28.11.2017 року перевіряючими складено акти про ненадання документів від 24.11.2017 №4665/20-40-14-14-09/21212657, від 27.11.2017 №4729/20-40-14-14-09/21212657, від 28.11.2017 № 4757/20-40-14-14-09/21212657.

При отриманні запиту про надання документів від 24.11.2017 року головним бухгалтером ТОВ фірма «Ліля» надано письмові пояснення, що «документи перевіряючі можуть взяти в БТІ».

27.11.2017 року головному бухгалтеру ТОВ фірма «Ліля» ОСОБА_3 вручено запит Головного управління ДФС у Харківській області від 27.11.2017 щодо забезпечення доступу до обстеження приміщень та організації проведення 28.11.2017 року інвентаризації основних засобів (нерухомого майна) у присутності заступника начальника відділу якості аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 та головного державного ревізора-інспектора відділу якості аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_6

При виході за податковою адресою ТОВ фірма «Ліля» 28.11.2017 року посадовим особам ГУ ДФС у Харківській області головним бухгалтером ОСОБА_3 відмовлено у проведенні інвентаризації, у зв'язку з чим складено акт відмови від проведення інвентаризації основних засобів.

Посадовими особами контролюючого органу був складений акт від 28.11.2017 року № 4776/20-40-19-14-09, в якому зафіксовано відмову ТОВ фірма «Ліля» від проведення документальної перевірки через ненадання документів.

У відповідності до пп.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, передбачено право контролюючих органів, до яких належить заявник, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п.19-1.1.1. п.19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Статтею 75 Податкового Кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що такою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального - пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки законодавець визначив непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.

Відповідно до приписів п.п. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік обов'язків платників податків, зокрема, платник податків зобов'язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Предметом подання є підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відповідача.

Виключний перелік підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків встановлений пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. При цьому у контексті спірних правовідносин застосуванню підлягають наступні правові норми.

У відповідності до п. 94.1, пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Не зважаючи на те, що платником податків посадові особи контролюючого органу формально допущені до проведення планової документальної перевірки, проте первинні документи, на підставі яких така перевірка повинна проводитись та які витребувані у платника податків письмовими запитами, отриманими відповідачем, не надані.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин доведенню підлягає саме відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

В ході розгляду справи не встановлено відмови платника податків від проведення документальної перевірки та від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ненадання платником податків в ході перевірки первинних документів обумовлюють інші наслідки для платника податків, ніж застосування арешту його майна.

Так, правові наслідки ненадання на вимогу контролюючого органу первинних документів встановлені пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відсутність первинних документів відображається контролюючим органом в акті за результатами проведеної перевірки та має наслідком настання юридичної відповідальності платника податків за відсутність таких документів.

За визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що звертаючись до суду, суб'єкт владних повноважень не подав належних та допустимих доказів обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податку.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вказане завдання за правилом ч.3 ст. 2 КАС України, реалізується адміністративними судами шляхом перевірки чи прийняті суб'єктами владних повноважень рішення та чи вчинені суб'єктами владних повноважень дії або бездіяльність: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ліля" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 183-3, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ліля" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлений 01 грудня 2017 року.

Суддя Бідонько А.В.