Справа № 645/4014/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 р.Справа № 645/4014/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.10.2017р. по справі № 645/4014/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харкові ОСОБА_2

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 158906 від 04.09.2017 року, провадження по справі закрити.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю зясував обставини, які мають значення для справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 04.09.2017 року о 17 год. 11 хв. керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLC 300 4MATIC АХ7177КВ по проспекту Московському в м. Харкові не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Інспектором батальйону № 1 роти № 3 УПП м. Харкова лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 158906 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, передбачених діючим законодавством України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 258 КпАП України постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 283 КпАП України визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, колегія суддів погоджується із твердженнями суду першої інстанції, що дії відповідача при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є правомірними та такими, що відповідають вимогам нормативних актів.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути прийняті.

В силу положень ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

З метою доведення факту скоєння ОСОБА_1. правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та порушення п.п. «б» п. 9.2 ПДР України, відповідачем надано диск із відеозаписом адміністративного правопорушення ОСОБА_1 04.09.2017 р.

Із дослідженого у судовому засіданні диску із відеозаписом (а.с.22) вбачається, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz GLC 300 4MATIC», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по пр. Московському у м. Харкові здійснив перестроювання без подавання сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим було порушено вимоги п.п. «б» п. 9.2 ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч. 2ст. 122 КУпАП.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що позивача притягнуто до відповідальності за неподання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при здійсненні повороту, який ним не проводився, а здійснювалось перестроювання, з огляду на наступне.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

У свою чергу, відповідно до п.п. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України від 10.10.2001 № 1306, перед перестроюванням, поворотом або розворотом водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що дії ОСОБА_1 підпадають під диспозицію ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення якої його і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про не підтвердження посилань позивача на недопустимість зазначеного відеозапису, оскільки на ньому не зафіксовано хто саме був за кермом автомобіля, з огляду на те, що представником позивача зазначено, що 04.09.2017 року ОСОБА_1 не перебував за межами м. Харкова, невідомо чи передавав ОСОБА_1 право керування транспортним засобом іншій особі.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 170328, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» модель «GLC 300 4 MATIC», державний номер: АХ7177КВ, належить саме ОСОБА_1

Одночасно колегія суддів вказує, що у позовній заяві позивач ОСОБА_1, викладаючи обставини по справі, вказує, що 04.09.2017 року на автомобілі «MERCEDES-BENZ» модель «GLC 300 4 MATIC», державний номер: АХ7177КВ, державний номер НОМЕР_1, рухався по пр. Московський у м. Харків, та бів зупинений співробітником патрульної поліції.

Слід вказати, що з переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що інспектором патрульної поліції 04.09.2017 року зупинено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1, за поясненнями інспектора Матрохіна В.В. даним автомобілем керував ОСОБА_1, особу останнього було встановлено за допомогою посвідчення водія.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 158906 від 04.09.2017 року відповідач діяв на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Щодо позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Згідно з п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Таким чином, повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи.

У свою чергу, адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Отже, в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує твердження суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, та у свою чергу правомірність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 158906 від 04.09.2017 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.10.2017р. по справі № 645/4014/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017 р.