Справа № 686/19012/17
Суддя: Мазурок О. В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

22 листопада 2017 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому, в порядку ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у

м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому в призначенні їй пенсії по інвалідності відповідно до ч.7 ст. 37 Закону України «Про державну службу»; зобовязати управління Пенсійного фонду України в

м. Хмельницькому призначити та виплачувати для неї пенсію по інвалідності відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування з 21 вересня 2017 року з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову вона посилається на те, що протоколом №3123 від 02 квітня 2014 року управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому їй призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Наказом №59-нк від 21 вересня 2017 року вона звільнена з посади головного спеціаліста відділу організації виробництва продукції тваринництва, переробної та харчової промисловості 21 вересня 2017 року за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

21 вересня 2017 року вона письмово звернулася до відповідача з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, як інваліда 2 ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Відповідач листом від 21 вересня 2017 року відмовив їй в призначенні пенсії державного службовця мотивуючи тим, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №899-УІІІ у відповідності до п.п. 10, 12 Прикінцевих положень пенсія державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» призначається двом категоріям осіб: державному службовцю, який на день набрання чинності Закону України №899-УІІІ (1 травня 2016 року) обіймав посаду державного службовця та має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначений статтею 125 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Законом України №899-УІІІ мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. На думку відповідача вона такого права не має.

Дії відповідача вона вважає протиправними.

Позивач направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що протоколом №3123 від 02 квітня 2014 року управлінням Пенсійного фонду України у

м. Хмельницькому ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Наказом №59-нк від 21 вересня 2017 року ОСОБА_2 звільнена з посади головного спеціаліста відділу організації виробництва продукції товарництва, переробної та харчової промисловості 21 вересня 2017 року за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

21 вересня 2017 року позивач письмово звернулася до відповідача з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, як інваліда 2 ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Відповідач листом від 21 вересня 2017 року відмовив позивачу в призначенні пенсії державного службовця мотивуючи тим, що з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №899-УІІІ у відповідності до

п.п. 10, 12 Прикінцевих положень пенсія державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» призначається двом категоріям осіб: державному службовцю, який на день набрання чинності Закону України №899-УІІІ (1 травня 2016 року) обіймав посаду державного службовця та має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначений статтею 125 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Законом України №899-УІІІ мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 9-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цьогоЗакону, здійснюється у порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п'яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв'язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

До 10.12. 2015 року позивачка працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, таким чином її стаж державної служби становить понад 10 років. Крім того, згідно пенсійного посвідчення №5 виданого 28.02.2017 року, позивач є інвалідом 2 групи, терміном дії до 31.01.2020 року.

На час набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-УІІІ від 10.12.2015 року позивач працював на посаді державного службовця та мав вислугу років понад 10 років. Посилання відповідача на те, що пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» стосуються лише призначення пенсії за віком є помилковим, оскільки статтею 37 Закону України «Про державну службу», 1993 року №3723-XII з наступними змінами, врегульовано питання призначення пенсії державним службовцям за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а вразі смерті цих осіб - члени їхніх сімей,зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову, тому що позивач має право на призначення пенсії державного службовця.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 72, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії державного службовця за ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому призначити та виплачувати для ОСОБА_2 пенсію по інвалідності відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування з 21 вересня 2017 року з урахуванням виплачених сум.

На постанову через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: