Справа № 296/5885/17
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5885/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П..,

за участі секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України за участі ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт 42 рішення про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи, з 29.11.2016 року внаслідок захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.04.2017 року № 35.

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, на дату встановлення інвалідності, а саме 29.11.2016 року, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975, з урахуванням того, що ним було подано до заяви до Житомирського ОМВК від 05.01.2017 року повний перелік документів передбачений законодавством, що підтверджує його безумовне право на отримання одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позову зазначає, що проходив строкову військову службу в Збройних Силах України з 01.11.1967 року по 06.12.1969 року. В період з листопада 1968 по січень 1969 року виконував службові обов`язки на території Чеської РСР та приймав участь в бойових діях в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В подальшому 19.03.1975 року призваний на дострокову військову службу до органів внутрішніх справ СРСР з якої звільнений 19.10.1987 року. Під час проходження служби в органах внутрішніх справ участі в бойових діях не приймав, травм, поранень і контузій не отримував. Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 24.11.2016 року № 4829 встановлено, що отримані ним захворювання ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 21.12.2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2, йому первинно встановлено другу групу інвалідності, довічно з 29.11.2016 року, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії. 22.12.2016 року Управлінням праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира йому встановлений статус інваліда війни 2 групи. 05.01.2017 року позивач звернувся з заявою до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат щодо виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи та подав усі необхідні документи. Проте, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи та додано всі необхідні документи. Разом з тим, рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.04.2017 року № 35 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом держаної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Вважає, що відповідачем порушено його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Представник Житомирського обласного військового комісаріата в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення по справі, в яких у задоволенні позову просив відмовити.

Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що у Міністерства оборони України було більше ніж достатньо часу, з дня отримання повістки про час і місце судового засідання, для організації своєї роботи та визначення вільного представника для представництва інтересів по даній справі, суд дійшов висновку про неповажність причини неявки представника відповідача в судове засідання, в з`язку з чим, відповідно до ст.128 КАС України, розглянув справу за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справі, з`ясувавши позиції сторін, викладені у позовній заяві та запереченнях, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , у період з листопада 1968 року по січень 1969 року, проходив військову службу - на території Чеської РСР та приймав участь у бойових діях. Також, вказане підтверджується копією довідки Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.10.1999 року.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 24.11.2016 року № 4829 встановлено, що захворювання ОСОБА_1 , 1948 року народження, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Внаслідок чого, 21.12.2016 Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 позивачу з 29.11.2016 була встановлена друга група інвалідності, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

05.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням з 29.11.2016 року другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та надав копії необхідних документів, які були скеровані до Міністерства оборони України.

Однак, як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.04.2017 року № 35, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом держаної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а отже рекомендовано звернутись до Міністерства внутрішніх справ України.

З таким рішенням позивач не погоджується, оскільки вважає, що відповідно до законодавства має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно ст. 17 Конституції України передбачено забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XІІ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.

При цьому згідно ст. 1 Закону N 2011-ХІІ на час виникнення правовідносин соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у рахі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Враховуючи приписи зазначених норм Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Отже, виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону № 2011-ХІІ суд дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, оскільки застосування зазначеної статті пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

В свою чергу, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції відповідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, виплачується особам, у яких право на отримання такої допомоги виникло з дати набрання чинності Закону України від 13 лютого 2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", тобто з 12 березня 2015 року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 зазначеного вище Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Враховуючи те, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 901322 від 21.12.2016 року позивач, визнаний інвалідом другої групи з 29.11.2016 року, захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, а не із проходженням служби в органах внутрішніх справ, то дія зазначеного вище Порядку та постанови на зазначений випадок не поширюється, а тому суд дійшов висновків про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги по лінії органів внутрішніх справ, відтак Департамент фінансів Міністерства оборони протиправно відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги. Таким чином, п. 42 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу грошової допомоги від 07.04.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Конституційний суд України, в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3 рп/203 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод (Право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи, що Міністерство оборони України, як адміністративний орган, уже скористався своїм дискреційним повноваженням та прийняв рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, суд дійшов до висновку про те, що єдиним ефективним та адекватним наявним обставинам способом захисту прав позивача буде зобовязання відповідача нарахувати та виплатити зазначену допомогу, в звязку з чим задовольняє позов в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9,11,159,160,161-163,267 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України за участі ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати пункт 42 рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 29.11.2016 року внаслідок захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.04.2017 року № 35.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 2 групи, інвалідність якого настала внаслідок захворювання повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, на дату встановлення інвалідності, а саме 29.11.2016 року, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975.

Стягнути з Міністерства оборони України до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя О. П. Сингаївський