Справа № 822/2712/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2712/17

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

29 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ліщишина О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати незаконними дії ГУНП в Хмельницькій області щодо не нарахування премії в належних розмірах та не виплати, не нарахування надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, співробітникам поліції в листопаді, грудні 2015 року та січні 2016 року, зокрема, і за посадою старший інспектор поліції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивав підтримав доводи апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, наказом УМВС України в Хмельницькій області "По особовому складу" від 12 серпня 2014 року №198 о/с майора міліції ОСОБА_2, помічника начальника відділу - оперативного чергового Кам'янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області звільнено з органів внутрішніх справ (через хворобу).

Листом №13зі від 31.05.2017 року ГУНП України в Хмельницькій області на запит позивача від 27.05.2017 року повідомлено, що грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України визначається згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та залежить від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Щодо питань, які містяться у зверненні позивача повідомляється, що нарахування та виплата грошового забезпечення поліцейським проводилось з урахуванням фінансових можливостей державного бюджету та складалось із: посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, підтвердженням чого є лист МВС України від 21.01.2016 року. Зазначається, що станом на цей час в ГУНП в Хмельницькій області надбавку за специфічні умови проходження служби одержують лише начальник ГУНП в Хмельницькій області та його заступники. В грудні 2015 року та січні 2016 року будь - які виплати та надбавки за специфічні умови проходження служби в ГУНП в Хмельницькій області не здійснювались, а тому відповідні накази з приводу цих питань не видавались. Преміювання працівників ГУНП в Хмельницькій області у грудні 2015 року та в січні 2016 року здійснювалось відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Однак, ОСОБА_2, вважаючи вказані дії незаконними та такими, що порушують його права звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

В силу вимог частини 1 статті 6 - КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, згідно вказаних норм права особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

При цьому обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач, оскільки задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Аналогічна правова позиція підтверджується і змістом окремих рішень Конституційного Суду України, зокрема, рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та рішення № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України.

Згідно вказаних рішень Конституційного Суду України кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Верховний Суд України у постанові від 15 липня 2014 року (справа № 21-273а14) також зазначив, що право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Відсутність у особи прав чи обов'язків у зв'язку з оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист.

Враховуючи зазначене, колегія суддів звертає увагу, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, після звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_2 не проходив службу в поліції, а тому Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області не могло порушити будь - які права позивача в частині не нарахування премії в належних розмірах та не виплати надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції.

Разом з цим, підпунктом 11.1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошовою забезпечення.

В силу вимог пункту 4 зазначеної постанови керівникам органів закладів та установ Національної поліції надано право, в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення установлювати: посадові оклади поліцейським та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання в розмірах, визначених затвердженими ці по постановою схемами, згідно з додатками 2 - 10; надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби; здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби; надавати поліцейським матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Аналогічна норма щодо прав керівника преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції міститься в Порядку та умовах виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що розмір надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції встановлюється кожному поліцейському індивідуально залежно від специфіки умов проходження служби (успішне виконання повноважень, якість, складність, обсяг та важливість виконуваних завдань, залучення до розробки проектів нормативно-правових актів тощо) на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу відповідного органу поліції та оголошується наказом по особовому складу.

Виплата надбавки проводиться на підставі наказу про її встановлення з дня, зазначеного в наказі, у разі відсутності дати - з дня підписання наказу.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вище вказаних норм чинного законодавства, встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції та здійснення преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби є правом, а не обов'язком керівників органів поліції.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року та 27 жовтня 2016 року, де зазначено про те, що преміювання працівників є правом, а не обов'язком роботодавця і здійснюється з урахуванням показників у роботі працюючих на підставі відповідного наказу керівника підприємства.

Крім того, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вимога ОСОБА_2 про визнання незаконними дій відповідача щодо не нарахування премії в належних розмірах та не виплати надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції співробітникам поліції, є абстрактною, оскільки позивач звернувся до суду в інтересах невизначеного кола осіб, що підтверджується змістом позовних вимог.

Із змісту позовних вимог слідує, що позивач вимагає належного нарахування премії та надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції всім працівникам Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області.

Водночас право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Таким чином, позивачем не надані будь - які докази, які б підтверджували порушення саме його прав Головним управлінням Національної поліції України в Хмельницькій області.

Враховуючи зазначене, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 грудня 2017 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.