Справа № 203/3370/17
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/3370/17
Провадження № 2-а/0203/185/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

01.12.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Єдаменко С.В.

при секретарі Заярній А.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, діючого в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_5, про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування рішення про проведення реєстраційної дії,

встановив:

Позивач в інтересах свого малолітнього сина звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_5, про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування рішення про проведення реєстраційної дії. В обґрунтування якого посилався на те, що 29 березня 2017 року відповідач вніс до державного реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на квартиру № 6 в будинку № 3 на ж/м Тополя-ІІІ в м. Дніпрі на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року у цивільній справі № 200/8749/15-ц. Водночас, позивач зазначає, що ОСОБА_6 померла 01 жовтня 2013 року і не могла бути учасником жодного судового розгляду у 2016 році. Право власності на квартиру належало ОСОБА_6 згідно договору дарування 2001 року, а не за судовим рішенням. Вважає, що реєстраційна дія має бути визнана незаконною, а запис скасований.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому підстави. Вказувала, що ОСОБА_6 була матірю малолітнього ОСОБА_4, а внаслідок незаконних дій відповідача порушуються права дитини.

Державний реєстратор ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Представник департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, вказуючи на його передчасність, оскільки реєстраційна дія була проведена на підставі судового рішення, яке на цей час є чинним.

Справа розглянута Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за місцезнаходженням посадової особи органу місцевого самоврядування державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58) згідно п. 7 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст 19. ч. 3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування квартири № 6 в будинку № 3 на ж/м Тополя-ІІІ в м. Дніпрі, посвідчений 01 грудня 2001 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстром № 11194 (а.с.17). Право власності ОСОБА_6 на вказану квартиру було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 496-477.

01 жовтня 2013 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-КИ № 637616, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 04 червня 2015 року (а.с. 3).

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходилась цивільна справа № 200/8749/15-ц про визнання недійсним договору дарування від 01 грудня 2001року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням суду від 05 липня 2016 року, яке набрало законної сили 26 січня 2017 року позов про визнання вказаного договору недійсним задоволено. Договір визнано недійсним, скасовано реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6

У звязку з викладеним, державний реєстратор ОСОБА_9 вніс 29 березня 2017 року до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за померлою ОСОБА_6 права власності на квартиру № 6 в будинку № 3 на ж/м Тополя-ІІІ в м. Дніпрі, а в подальшому 13 квітня 2017 року про скасування реєстрації права власності згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Також однією з основних засад судочинства згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено обовязковість судових рішень.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Так, статтею 2 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 4 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Частиною 4 статті 18 цього Закону вказано, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Таким чином, відповідач правомірно вніс до Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про право власності померлої ОСОБА_6 на підставі документу, виданого до 01 січня 2013 року, з метою його подальшого скасування.

Твердження позивача, що на час реєстрації права власності ОСОБА_6 померла, не мають правового значення, оскільки реєстраційні дії проводились на підставі рішення суду ухваленого щодо правовідносин, які виникла при її житті. Що ж до участі в розгляді цивільної справи в Бабушкінському районного суді м. Дніпропетровська, то в спори щодо визнання правочинів недійсними допускають правонаступництво і участь в справі замість померлої особи її спадкоємців.

Суд також відзначає, що позивачем не доведено, що спірна реєстраційна дія порушує права та законні інтереси малолітнього ОСОБА_4 З метою поновлення його майнових прав, у разі їх порушення, особа не позбавлена права звернутись до суду касаційної інстанції щодо перегляду рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року.

Суд також не вбачає підстав для застосування правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 532/15/15-а, про те, що вимога про скасування прийнятого суб'єктом владних повноважень ненормативного правового акта, який вичерпує свою індивідуальну дію після його реалізації, у разі виникнення спору про право цивільне в судовій практиці подальшого оспорювання правомірності набуття нерухомої речі фізичною чи юридичною особою у власність, має вирішуватися в порядку цивільного (господарського) судочинства, і під юрисдикцію адміністративних судів вже не підпадає.

У справі, що розглядається цивільно-правові відносини, які виникли між сторонами, вирішені в межах цивільної справи № 200/8749/15-ц, розглянутої Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, і тому предметом судового контролю є лише правомірність дій державного реєстратора при проведенні реєстраційних дій на виконання судового рішення.

У звязку з викладеним позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжен», ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, діючого в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_5, про визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування рішення про проведення реєстраційної дії відмовити.

Постанова набирає чинності в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанову суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Єдаменко