Справа № 822/3024/17
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3024/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року 11 год. 15 хв.м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіТарновецького І.І.
при секретаріМазій І.В.
за участі:представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 до Державного реєстратора Олешинської сільської ради ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Олешинської сільської ради ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_5, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексним номером 32124298 від 31.10.2016 року 18:35, яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_5 право власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером НОМЕР_1 - гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є орендарем земель водного фонду в селі Рудня Летичівського району Хмельницької області згідно договору укладеного із Летичівською РДА від 20.11.2009 року, зареєстрованому у Летичівському районному відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 грудня 2009 року №74. Проте, ухвалою від 24.03.2017 року Летичівський районний суд відкрив провадження у справі № 678/326/17 за позовною заявою гр. ОСОБА_5 до Летичівської районної державної адміністрації, ОСОБА_7 про розірвання договору оренди землі із призначенням судового засідання на 26.04.2017 року. Ознайомившись із матеріалами судової справи № 678/326/17 сторона ОСОБА_7 дізналась, що згідно Інформаційної довідки № 71806710 від 31.10.2016 року, сільська рада Хмельницького району Хмельницької області прийняла рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексним номером 32124298 від 31.10.2016 року 18:35, яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_5 право власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером НОМЕР_1 - гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки ні ОСОБА_7 ні його представник - ОСОБА_8, не були стороною (сторонами) у правовідносинах щодо придбання (набуття у власність) греблі, яка входить до складу водного об'єкту, до ознайомлення із матеріалами судової справи № 678/326/17 сторона ОСОБА_7 не знала і не могла знати про те, що державним реєстратором Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексним номером 32124298 від 31.10.2016 року 18:35, яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_5 право власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером НОМЕР_1 - гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: АДРЕСА_1. Додатково позивач зауважив, що рішенням № 19 Летичівської селищної ради VII скликання, ухваленим на восьмій сесії 30.05.2016 року, затверджено технічну документацію - звіт про оцінку гідротехнічних споруд ставка, що знаходиться за межами с. Рудня на землях Летичівської селищної ради, а також прийнято на баланс Летичівської селищної ради гідротехнічні споруди, що знаходяться за межами с. Рудня Летичівського району Хмельницької області. В якості підстави виникнення права власності реєстратором ОСОБА_4 зазначений договір купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 21.04.2016 року, сторони: СТОВ "Мрія", ОСОБА_5; Протокол проведення аукціону, серія та номер: 16/12, виданий 15.04.2016, сторони: Перша українська межрегіональна біржа: Арбітражний керуючий СТОВ "Мрія". Однак, відомості про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна в реєстраційному записі відсутні, а із позовних матеріалів судової справи № 678/326/17 вбачається, що вказаний договір нотаріусом не посвідчувався, тому враховуючи зазначене позивач вважає, що рішення Державного реєстратора Олешинської сільської ради є незаконним, оскільки зареєстроване на підставі документу, який оформлено з порушенням порядку встановленого законодавством України, внаслідок чого позивач просить його скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що в діях державного реєстратора порушень вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не було, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_5 право власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером НОМЕР_1 (гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: АДРЕСА_1) є законним та прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства України.

Третя особа та її представник також проти позову ОСОБА_7 заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Окрім того зазначили, що позивач не обґрунтував позовні вимоги належним чином. Державний реєстратор при винесенні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об'єкт нерухомого майна реєстраційним номером НОМЕР_1 (гребля ставу протяжністю 150 м за адресою: АДРЕСА_1) за громадянином ОСОБА_5 діяв в межах повноважень та у відповідності до законодавства.

В судовому засіданні судом розглянуто питання стосовно пропуску позивачем строку звернення із даним позовом до адміністративного суду, та відмовлено відповідачу у клопотанні про закриття провадження по справі, оскільки судом встановлено відсутність пропуску строку звернення до суду, так як позивачем оскаржувалися дії відповідача в адміністративному порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 20 листопада 2009 року між Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області (Орендодавець) та громадянином ОСОБА_7 (Орендар) укладено Договір оренди земель водного фонду. Предметом даного договору є зобов'язання орендодавця на підставі Розпорядження Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 18 червня 2009 року № 272/2009-р надати, а Орендар зобов'язаний прийняти в строкове платне користування із земель державної власності земельну ділянку водного фонду (загальна площа 86,03 га, у тому числі під водним дзеркалом 76,43 га, під дамбою - 1,02 га та 8,58 га - під чагарниками в прибережній смузі), для обслуговування ставу для рибогосподарських потреб, що знаходиться на території Руднянської сільської ради біля с. Рудня. Строк дії договору - 20 років.

21 квітня 2016 року ОСОБА_5 придбав на аукціоні з продажу майна СТОВ "Мрія", який було оприлюднено на веб - сайті Міністерства Юстиції України 16 березня 2016 року з номером публікації № 29234 у СТОВ "Мрія", (в особі ліквідатора ОСОБА_9) греблю ставу в селі Рудня Летичівського району Хмельницької області протяжністю 150 м., що підтверджується:

- Договором купівлі-продажу майна від 21.04.2016 року, засвідченим організатором аукціону - Першою українською міжрегіональною товарною біржею;

- передавальним актом від 22.04.2016 року;

- протоколом проведення аукціону № 16/12 від 15.04.2016 року, складеним організатором аукціону Першою українською міжрегіональною товарною біржею.

31 жовтня 2017 року Державним реєстратором Олешинської сільської ради ОСОБА_4 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5 від 04.11.2016 року проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на греблю ставу, що розташована село Рудня Летичівського району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки :06:016:0001, за суб'єктом : ОСОБА_5, що оформлено рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298.

Позивач не погодившись із прийнятим рішенням Державного реєстратора Олешинської сільської ради ОСОБА_4 від 31 жовтня 2016 року № 32124298, оскаржив його до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та до Міністерства юстиції України.

21 червня 2017 року Міністерство юстиції України наказом № 2157/7 від 21.06.2017 року відмовило у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 від 03.05.2017 року у зв'язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. №1952-IV, оскільки скарга не містить відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, а також додані до скарги копії документів не засвідчені у встановленому порядку.

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому підставою скасування оскаржуваного рішення зазначив, той факт, що Договір купівлі-продажу майна від 21.04.2016 року, як основний документ, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, оформлений з порушенням норм Закону, а саме нотаріально не посвідчений.

Надаючи оцінку спірному рішенню державного реєстратора Олешинської сільської ради ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 1952-ІV, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Згідно частин 1, 2 статті 5 Закону № 1952-ІV, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

У відповідності до підпункту 1 частини 3 статті 10 Закону № 1952-ІV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до підпункту 2 частини 3 статті 10 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-ІV державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Статтею 24 Закону № 1952-ІV визначено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

В силу пункту 1 частини 1 статті 27 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Порядком, який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону № 1952-ІV державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, є Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 18 Порядку, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Так, судом встановлено, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298 прийнято на підставі документів, поданих ОСОБА_5 у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в тому числі Договору купівлі-продажу майна від 21.04.2016 року, засвідченого організатором аукціону - Першою українською міжрегіональною товарною біржею.

Відповідно до ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Суд критично оцінює посилання представника позивача виключно на ст. 657 ЦК України, яка визначає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, оскільки останнім не враховано положення ч. 4 ст. 656 ЦК України.

А саме, частина 4 статті 656 ЦК України зазначає, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року № 1956-XII (в редакції, чинній на момент укладення угоди), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Розділом 4 зазначеного Закону визначені основні правила ведення біржової торгівлі та здійснення операцій, яким, зокрема, встановлено, що біржові операції вважається лише та угода, яка відповідає сукупності ряду умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону, а саме: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її членами є учасники біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дія.

Укладена та зареєстрована біржою з дотриманням законодавства угода згідно з ст. 15 Закону не потребує нотаріального посвідчення.

Крім того, згідно постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.07.78 р. N 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 25.12.92 р. N 13 ( v00 13700-92 ) та від 25.05.98 р. N 15 ( v00 15700-98 ) роз'яснив, з яких підстав угода може бути визнана недійсною судом.

Відповідно до цієї постанови, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, на момент реєстрації права власності документи, а саме: Договір купівлі-продажу, серія та номер: б/н від 21.04.2016 року, видавник: сторони: СТОВ «Мрія», ОСОБА_5; Протокол проведення аукціону, серія та номер: 16/12, виданий: 15.04.2016, видавник: сторони: Перша українська міжрегіональна товарна біржа, арбітражний керуючий СТОВ «Мрія»; Передавальний акт, серія та номер: б/н від 22.04.2016 року, видавник: сторони: СТОВ «Мрія», ОСОБА_5 не були скасовані та були чинними.

За приписами пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV ту державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Суд погоджується із позицією відповідача, що договір купівлі-продажу майна від 21.04.2016 року, відповідно до приписів статті 15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі у встановленому порядку, тому не підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, подані реєстратору ОСОБА_5 для реєстрації документи відповідають вимогам законодавства, тому реєстратор не мав правових підстав для відмови третій особі в державній реєстрації його прав, які виникли на підставі чинного договору купівлі-продажу майна, а тому як наслідок рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31 жовтня 2016 року № 32124298 прийнято відповідачем в межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, частина перша статті 71 вказаного вище Кодексу, покладає обов'язок позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що позивачем не надано достатньо доказів на обґрунтування позовних вимог та порушення безпосередньо його прав та інтересів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 до Державного реєстратора Олешинської сільської ради ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2017 року

Суддя/підпис/І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький