Справа № 203/2312/17
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2312/17
Провадження № 2-а/0203/139/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

24.11.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Єдаменко С.В.

при секретарі Заярній А.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила визнати неправомірними дії щодо відмови нарахувати та виплатити пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в період з 01 січня 2016 року по 19 грудня 2016 року та зобов'язати відповідач здійснити нарахування та виплату вказаної пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2005 року їй було призначено пенсію як працівнику органу внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З березня 2005 року позивачка працювала на посаді державного службовця ГУМВС у Дніпропетровській області, а з 05 листопада 2015 року переведена на посаду державного службовця Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області. Згідно наказу від 09 грудня 2016 року № 352 о/с працює на посаді спеціаліста відділу. З 01 січня 2016 року відповідач припинив виплату позивачці пенсії, оскільки вона працює за посаді державного службовця. Вказані дії відповідача вважає неправомірними, такими, що порушують її конституційні права, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року містив помилку - до нього не було включено пенсіонерів-державних службовців, які працюють в органах Національної поліції України. Вказану помилку було виправлено законодавцем шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до пункту 3 розділу ІІ «прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення дії цього закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України» від 15 листопада 2016 року. У зв'язку з цим позивачка вважає, що має право на пенсію за період з 01 січня 2016 року по 19 грудня 2016 року.

В судовому засідання позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, вказував, що у зв'язку із набранням з 01 січня 2016 року чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 листопада 2015 року позивачці було припинено виплату пенсії у зв'язку з її роботою на посаді державного службовця. На підставі рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі № 1-38/2016 було визнано неконституційними окремі положення вказаного закону, у зв'язку з чим виплату пенсії позивачці було поновлено. Закон України «Про внесення змін до пункту 3 розділу ІІ «прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення дії цього закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України» від 15 листопада 2016 року набув чинності з 01 січня 2017 року, тому він не може бути підставою для виплати пенсії за попередній час.

В судовому засіданні 07 листопада 2017 року представник відповідача заперечував проти задоволення позову з наведених підстав. В засідання 24 листопада 2017 року представник відповідача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та їй було призначено пенсію відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 16 лютого 2005 року (а.с. а.с 14, 40 - 41).

07 листопада 2015 року позивачку було призначено на посаду державного службовця Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з 09 грудня 2016 році вона працює на посаді спеціалісті відділу правового забезпечення (а.с. 15)

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка з 07 листопада 2015 року була призначена на посаду державного службовця, у зв'язку з чим з 01 січня 2016 року виплату пенсії їй було припинено.

20 грудня 2016 року Конституційним Судом України було ухвалене рішення № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України, згідно якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: положення першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Положення першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно ч. 2 ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У зв'язку з ухваленням вказаного рішення Конституційного Суду України позиваці було поновлено сплату пенсії з дня ухвалення рішення - 20 грудня 2016 року.

Крім того, з 01 січня 2017 року набрала чинності нова редакція ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються.

Вказана редакція визначена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року. Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, він набирає чинності з 01 січня 2017 року. Жодних положень про виплату пенсій за минулий час цей Закон не містить.

Посилання позивачки щодо помилки при ухваленні Закону суд не приймає до уваги, оскільки суд застосовує закони України у тій редакцій, в якій вони були прийняті і не має повноважень щодо розширеного їх тлумачення.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України у зв'язку з відмовою в адміністративному позові, сплачений позивачкою судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 73 Закону України «Поро Конституційний Суд України», ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає чинності в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Постанову суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня отримання копії її повного тексту.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29.11.2017 р.

Суддя С.В. Єдаменко