Справа № 527/1940/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 р.Справа № 527/1940/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 11.10.2017 по справі № 527/1940/17

за позовом ОСОБА_1

до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1І.) звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати дії Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" незаконними; зобов'язати Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області врахувати йому пільговий стаж за період з 29.01.1991 року по 21.05.2001 року для переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано дії Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови ОСОБА_2 у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" незаконними.

Зобов'язано Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області врахувати ОСОБА_2 пільговий стаж за період з 29.01.1991 року по 21.05.2001 року для переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 29.11.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно даних трудової книжки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з 29.01.1991 по 21.05.2001 працював вогнетривником, зайнятим на ремонті ковшів і печей в гарячому стані в ДП ВО "Луганський верстатобудівний завод" (правонаступник Луганського верстатобудівного заводу ім. Леніна).

Згідно довідки від 20.10.2014 № НОМЕР_1 позивач перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції - м. Луганська (а.с. 26).

07.09.2017 позивач звернувся до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Список № 1.

Рішенням № 64 від 12.09.2017 відповідач відмовив в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах, посилаючись на те, що не можливо підтвердити у встановленому законодавством порядку пільговий стаж через відсутність пільгової довідки та документів, що підтверджують атестацію робочого місця.

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було представлено належні та достатні документи для прийняття відповідачем законного та обґрунтованого рішення про включення до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи на посаді вогнетривника, зайнятого на ремонті ковшів і печей в гарячому стані в ДП ВО "Луганський верстатобудівний завод" (правонаступник Луганського верстатобудівного заводу ім. Леніна), а прийняте відповідачем рішення № 64 від 12.09.2017 не відповідає положенням чинного законодавства та міжнародним принципам верховенства права щодо прав людей на окупованих територіях.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно до п.2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності вказаного вище стажу роботи, у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок.

З урахуванням зазначеного, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах набувають чоловіки після досягнення 50-річного віку, за наявністю страхового стажу з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців роботи по Списку № 1.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_2, досягнувши необхідного віку, у вересні 2017 року звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Відмова в призначенні позивачу пенсії обгрунтована тим, що стаж роботи по Списку № 1 не підтверджений в установленому законом порядку.

Отже, спірним у вказаній справі є правомірність відмови відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_2 через не підтвердження пільгового стажу роботи у період з 29.01.1991 по 21.05.2001 вогнетривником, зайнятим на ремонті ковшів і печей в гарячому стані в ДП ВО "Луганський верстатобудівний завод" (правонаступник Луганського верстатобудівного заводу ім. Леніна).

При цьому, відповідач відмовляється визнати пільговий стаж позивача виключно на тій підставі, що позивач не надав уточнюючих довідок та наказів про атестацію підприємства, виданих в установленому законом порядку.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5); у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно трудової книжки позивача в період з з 29.01.1991 по 21.05.2001 працював вогнетривником, зайнятим на ремонті ковшів і печей в гарячому стані в ДП ВО "Луганський верстатобудівний завод" (правонаступник Луганського верстатобудівного заводу ім. Леніна), що дає право на пільговий стаж при виході на пенсію згідно Списку №1.

Тобто, зазначені записи в трудовій книжці чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди.

При цьому відповідно до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 N 58, відсутність в трудовій книжці вказівки на те, що працівник прийнятий на роботу із неповним робочим днем чи за сумісництвом вказує на те, що останній працює повний робочий день.

Отже, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином колегія суддів вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, оскільки останнім не застосовано жодних з указаних вище правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, та не враховано, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Луганської області.

Також колегія суддів вважає, що дії відповідача є дискримінаційними стосовно позивача з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст. 1 Протоколу № 12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1".

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі "Тлімменос проти Греції" (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому обєктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи обєктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, обєктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який є внутрішньо переміщеною особою, що перемістився з території тимчасово окупованого м. Луганська та підтвердив свій пільговий трудовий стаж у спірний період записами в трудовій книжці. При цьому слід враховувати, що позивач не має можливості надати уточнюючу довідку про пільговий стаж роботи на ДП ВО "Луганський верстатобудівний завод", засвідчені належним чином копії наказів про атестацію робочих місць на цьому підприємстві, а також будь-які інші первинні документи, оскільки архіви цих підприємств залишилися на тимчасово окупованій території м. Луганська. Таким чином, такі вимоги, які є цілком виправданими в звичайній ситуації, оскільки формально вони базуються на положеннях п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637, та мають на меті підтвердження тривалості роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці, та атестацію робочих місць становлять дискримінаційне поводження по відношенню до внутрішньо переміщених осіб, які навіть теоретично не можуть надати такі документи, а отже за такого підходу автоматично позбавляються права на пенсійне забезпечення, передбаченого в ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З урахування вищевикладеного, колегія суддів вважає, що дії відповідача, які в звичайних умовах можуть бути цілком обґрунтованими, в особливій ситуації позивача є проявом непрямої дискримінації. Крім того, хоча дії відповідача формально ґрунтуються на положеннях підзаконного нормативного акту та переслідують легітимну мету, в особливій ситуації позивача суд апеляційної інстанції вважає їх явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вказує, що відсутність первинних документів, документів, які свідчать про атестацію робочого місця, уточнюючої довідки підприємства внаслідок проведення антитерористичної операції та знаходження підприємств на тимчасово окупованій території, не може порушувати право позивача на отримання пенсії, гарантоване Конституцією України.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що прийняте відповідачем рішення № 64 від 12.09.2017 не відповідає положенням чинного законодавства та міжнародним принципам верховенства права щодо прав людей на окупованих територіях.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Глобинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 11.10.2017 по справі № 527/1940/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017.