Справа № 127/23845/17
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/958/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2017 м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивований тим, що позивач станом на 11.09.1987 року працював токарем на 18 Державному підшипниковому заводі, звідки як військовозобов`язаний був призваний на військові збори в період з 11.09.1987 року по 06.10.1987 року, що підтверджується записом у військовому квитку НОМЕР_1 та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-кілометровій зоні №2 Чорнобильської АЕС. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №665/195 від 05.06.1986 р. зазначений період зараховується до трудового стажу, який дає право на пільгову пенсію по списку №1 з розрахунку один місяць за три місяці. Позивач за вказаний період з 11.09.1987 р. по 06.10.1987р. отримав дозу радіаційного опромінення 3,127 Б. Факт перебування позивача у зоні відчуження в період з 11.09.1987 р. по 06.10.1987 р. підтверджується первинним документом довідкою ДПЗ №18 №492 від 07.12.1992 р. Згідно з архівною довідкою №179/1/3558 від 30.03.2015 р., виданою на запит Вінницького об`єднаного військового комісаріату Галузевим державним архівом Міністерства оборони України підтверджено факт перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження в період з 11.09.1987 р. по 02.10.1987 р., за період перебування в якій ОСОБА_1 станом на 02.10.1987 р. отримав дозу опромінення 0,022 (одиниця вимірювання не вказана). Факт перебування позивача в 2-й зоні відчуження Чорнобильської АЕС (30-кілометрова зона) в 1987 році понад 14 днів підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1987 році категорії 2 серії НОМЕР_2 , виданим 23.08.2017 р. Вінницькою обласною державною адміністрацією.
Згідно з витягом з протоколу №2796 від 19.05.2017 року засідання комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням /перерахунком/ та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю первинних документів, підтверджуючих кількість днів, відпрацьованих в 1987 році безпосередньо в зоні відчуження для визначення права на призначення пенсії зі зниженням віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні і виплаті йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1996 р. по 31.12.2000 р. на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії №87 від 28.03.2017 р.
Відповідач в строки, визначені ст.183-2 КАС України, подав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив про те, що основним документом, який визначає час виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф. 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.
Відповідно до ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Суд вважає, що повідомлені позивачем обставини та наявні у справи докази є достатніми для ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, а тому розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серія НОМЕР_2 від 23.08.2017 року (перереєстроване 19.08.1997 року), ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1987 р. категорії 2. Це посвідчення видане замість посвідчень № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 .
Відповідно до довідки від 07.12.1992 р. №492, виданої 18 Державним підшипниковим заводом (виробниче об`єднання ДПЗ-18) ОСОБА_1 призивався на військові збори з 11.09.1987 р. по 06.10.1987 р. на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС. За час його перебування з 11.09.1987 р. по 06.10.1987 р. йому зберігався середній заробіток, крім того виплачено тарифну ставку за 14 днів в 3-кратному розмірі вересень 1987 р. 8 днів, жовтень 1987 р. 6 днів.
Згідно з архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №5 від 17.02.2015 р. згідно з ліквідаційним актом в/ч НОМЕР_7 накази командира в/ч НОМЕР_7 по стройовій частині і виїздам за період з 01.01.1987 р. по 04.12.1987 р. були вилучені в частині Головною військовою прокуратурою м. Москви в жовтні 1989 р. (м. Москва, К-160).
Галузевим державним архівом МО України з 1995 р. по 1999 р. здійснювався пошук документів військової частини НОМЕР_7 за 1987 р. Листування щодо пошуку документів військової частини НОМЕР_7 позитивних результатів не дало, внаслідок чого документи знято з обліку у Галузевому державному архіві МО України як втрачені згідно з актом від 04.04.2013 р.
У переліках військових частин, установ, підприємств і організацій, особовий склад яких приймав участь у роботах по ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС в зоні відчуження, який затверджений Директивою начальника ГШ ЗС України №ДГШ-63 від 14.04.1993 р. зазначено, що особовий склад в/ч 43187 приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС в період з 06.05.1986 р. по 19.11.1989 р.
На підставі журналу обліку доз радіаційного опромінювання в/ч НОМЕР_7 , який зберігається у ГДА МО України встановлено, що ОСОБА_2 (мовою оригіналу, російська, ім`я та по батькові не розшифровані) отримав дозу опромінення у період з 11.09.1987 р. по 02.10.1987 р. станом на 02.10.1987 р. доза опромінення склала 0,(нуль),022 (одиниця вимірювання не вказана).
У військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_1 на стор. 24 міститься запис про те, що в період з 11.09 по 06.10.1987 р. він виконував обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-кілометровій зоні сектора №2 Чорнобильської АЕС. Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР №665/195 від 05.06.1986 р. зазначений період зараховується до трудового стажу, який дає право на пільгову пенсію по списку №1 з розрахунку один місяць за три місяці. Отримана доза радіаційного опромінення 3,127 Бер (Три сто двадцять сім Бер).
На арк.25 військового квитка зазначено про видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серія НОМЕР_8 .
Згідно з витягом з протоколу №2796 від 19.05.2017 року засідання комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю первинних документів, підтверджуючих кількість днів, відпрацьованих в 1987 році безпосередньо в зоні відчуження для визначення права на призначення пенсії зі зниженням віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таку відмову відповідач мотивував відсутністю підтверджуючих первинних документів про кількість днів роботи в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС? що є обов`язковим для призначення пенсії зі зниженням віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які, зокрема, працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в довідці за результатами вивчення та узагальнення судової практики перегляду Вищим адміністративним судом України в касаційному порядку судових рішень у справах про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; про пільгове оподаткування суб`єктів господарювання, що діють на територіях, які зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Пропонуючи позивачу надати довідку про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З огляду на положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та досліджені судом письмові докази, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 у період з 11.09.1987року по 06.10.1987 року виконував обов`язки з ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні Чорнобильської АЕС, відноситься до 2 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має відповідний статус, відтак має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до положень абз. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. ст. 11, 69, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачеві в призначенні пенсії відповідач діяв протиправно та всупереч наданих йому повноважень, тому позов підлягає задоволенню.
Суд не вбачає підстав зобов`язання відповідача надати звіт по виконання судового рішення відповідно до ст. 267 КАС України.
Керуючись ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 9, 11, 17, 94, 159, 161, 163 КАС України,
ПОСТАНОВИВ :
Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови в призначенні і виплаті пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1996 р. по 31.12.2000 р. на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії №87 від 28.03.2017 р.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя