Справа № 2-а-836/2007
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 2-а-836/2007

04 грудня 2017 року м. Вінниця

Суддя-доповідач Вінницького апеляційного адміністративного суду Курко О. П., перевіривши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на постанову Замостянського районного суду м.Вінниці від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольчий пайок,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до постанови Замостянського районного суду м.Вінниці від 25 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ч.4 ст.189 КАС України, Вінницьким апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 25 вересня 2017 року залишено її без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано протягом тридцяти днів з моменту отримання даної ухвали надати суду апеляційної інстанції докази на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року продовжено строк на усунення недоліків, запропоновано до 15 календарних днів з моменту отримання ухвали про продовження терміну для усунення недоліків виконати вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 25 вересня 2017 року.

Судом встановлено, що копію ухвали про продовження терміну для усунення недоліків апеоянт отримав 14 листопада 2017 року, тобто останнім днем строку, що встановлений судом на виконання вимог ухвали є 28 листопада 2017 року.

Станом на 04 грудня 2017 року вимоги ухвал Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року та від 06 листопада 2017 року апелянтом не виконані.

30 листопада 2017 року на адресу суду надійшов лист від Військової частини НОМЕР_1 про усунення недоліків. Апелянт заявив клопотання про відстрочення оплати судового збору до моменту розгляду справи по суті у зв`язку з тим, що Військовій частині НОМЕР_1 потрібно більше часу з метою перерахунку судового збору.

З приводу заявленого клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

В рішенні "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини" (рішення від 12 липня 2001 року п. 44) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою.

01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким виключено органи державної влади з переліку осіб, звільнених від сплати судового збору.

Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного закону доручено Кабінету Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, прийнятим законом встановлено механізм забезпечення органів державної влади, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, відповідним державним фінансуванням на здійснення таких видатків, а відтак обов`язок сплати судового збору, встановлений для державних органів не є таким, що позбавляє їх можливості доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.

Суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького апеляційного від 25 вересня 2017 року встановлено, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова Замостянського районного суду м. Вінниці була прийнята 16 лютого 2007 року за участю позивача та представника відповідача.

Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2012 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Зазначену ухвалу скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2014 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 повернено особі, яка ії подала.

11 вересня 2017 року Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення строку, встановленого ст. 186 КАС України.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року надійшла до Військової частини НОМЕР_1 лише 01 вересня 2017 року.

Однак, такі твердження спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи міститься супровідний лист, згідно з яким 04 липня 2014 року до Військової частини НОМЕР_1 була направлена копія ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року про повернення апеляційної скарги.

Окрім того, в матеріалах справи міститься супровідний лист Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2015 року згідно якого на заяву Військової частини НОМЕР_1 № 350/135/1/2594 від 02.09.2015 року суд направляє копію ухвали Вінницького апеляційного адміністратиного суду від 01.07.2014 року.

До того, ж в матеріалах справи міститься неодноразові заяви від представників Військової частини НОМЕР_1 щодо ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 53, 55, 58).

Таким чином, суд приходить до висновку, що апелянт був обізнаний про повернення апеляційної скарги ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року та отримував вищезазначену ухвалу. Питання про поновлення строку апелянтом не порушувалось.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, з правової позиції Європейського Суду вбачається, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Також Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, Законом №4176 - VI від 20.12.2011 доповнено ст. 189 КАС України новою четвертою частиною, в якій зазначено, що незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Зважаючи на вищевказане, а також приймаючи до уваги практику Європейського Суду з прав людини, вважаю, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, оскільки відповідач, як сторона у справі, мав вживати усіх необхідних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та не був об`єктивно позбавлений можливості оскаржити рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 189 КАС України,

У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Замостянського районного суду м.Вінниці від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольчий пайок.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом із доданими до скарги матеріалами (крім апеляційної скарги) направити особі, яка подала апеляційну скаргу. Іншим особам, які беруть участь у справі, надіслати копію відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.
Суддя-доповідач Курко О. П.