Справа № 191/3795/17
Суддя: Гречко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3795/17
Провадження № 2-а/191/159/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю. В.

при секретарі Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у м.Запоріжжі ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора управління патрульної поліції у м.Запоріжжі ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 жовтня 2017 року він, ОСОБА_1, водій автотранспортних засобів Науково-виробничого фермерського господарства «КОМПАНІЯ МАЇС», керуючи вантажним автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом (трал) TAD Classic 24-2 державний номер НОМЕР_2, здійснював перевезення вантажу: комбайну DEUTZ FAHR 770, рухаючись по автомобільній дорозі «М-08 Бориспіль-Кременчук-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь» через місто Запоріжжя у напрямку м.Синельникове».

Рухаючись по вищезазначеній автодорозі та напрямку, приблизно о 17.00 годині, біля будівлі стаціонарного посту поліції розташованої за адресою: м.Запоріжжя по вулиці Космічній, 140, керований мною транспортний засіб з Вантажем було зупинено особою у формі співробітника поліції. Після зупинки ним транспортного засобу у вказаному місці до нього підійшла особа чоловічої статі у формі співробітника поліції, яка не відрекомендувалася, а відразу запитала документи на право управління транспортним засобом та дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу. У відповідь на таку цікавість співробітника поліції на підставі п.2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» він попросив його поінформувати, як водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у вищезазначеній статті закону. Вислухавши його, співробітник поліції повідомив, що причина зупинення керованого ним транспортного засобу перевірка наявності дозволу на перевезення великогабаритного вантажу. Почувши таку безпідставну причину зупинки керованого ним транспортного засобу він предявив для огляду та ознайомлення документи, передбачені пунктом 2.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Оглянувши предявлені ним документи, працівник поліції повторно запитав у нього дозвіл на участь у дорожньому русі транспортного засобу габаритні параметри якого перевищують нормативні мотивуючи свою вимогу тим що, нібито транспортний засіб з вантажем перевищує допустимі габаритні параметри. Він висловив йому свою категоричну не згоду з такою вимогою та повідомив що, габаритні параметри транспортного засобу з вантажем не перевищують жодного габаритного параметру встановленого пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, і тому його рух по дорогам загального користування не потребує оформлення будь-якого спеціального дозволу.

На що, працівник поліції повідомив що комбайн, на його власну думку, перевищує габарит і тому потребує оформлення спеціального дозволу. На що він вкотре заперечив проти цього безпідставного ствердження та повідомив що, підприємство, де він працює та вантаж якого він перевозить при необхідності оформлює виконує вимоги закону та при необхідності отримує відповідні дозволи та в підтвердження своїх слів надав для огляду відповідний дозвіл № , який залишився з минулого рейсу та до цього не мав жодного відношення. Працівник поліції оглянув наданий ним дозвіл, побачив що термін його дії ще не закінчився та повідомив йому чергову безпідставну підозру в тому, що він нібито відхилився від встановленого маршруту. На що він наголосив що, по маршруту зазначеному в наданому ним дозволі він вже доставив вантаж у відповідне місце та що надав його зараз з метою підтвердження дотримання підприємством-перевізником, вимог чинного законодавства. Та наголосив що, вантаж перевезення якого він здійснює зараз не є великогабаритним і тому дозвіл на його перевезення та погодження маршруту не потрібно. Працівник поліції вислухав його, та не зважаючи на зазначені факти, вкотре повідомив що він впевнений що вантаж великогабаритний. Розуміючи, що працівник поліції діє упереджено та не обєктивно, він висловив вимогу щодо здійснення встановленої процедури проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу у відповідності до порядку визначеному Наказом Міністерства інфраструктури та Міністерства внутрішніх справ від 10.12.2013 року № 1007/1207 «Про затвердження Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування», далі за текстом - Порядок. На що працівник поліції повідомив йому, що він ніякої процедури по визначенню габаритів транспортного засобу здійснювати не буде і наказав слідувати за ним в будівлю стаціонарного посту для складання постанови. Зайшовши в будівлю стаціонарного посту працівник поліції повідомив іншому співробітнику поліції жіночої статі про необхідність винесення на нього постанови про відхилення від встановленого дозволом маршруту та передав їй у руки її посвідчення водія, свідоцтво реєстрації транспортного засобу та дозвіл. Потім вийшов на двір, за межі будівлі стаціонарного посту поліції. Вищезазначений працівник поліції жіночої статі відрекомендувалася Інспектором управління патрульної поліції у м.Запоріжжя лейтенантом поліції ОСОБА_2, та повідомила йому, що розпочинає складати відповідну постанову. Він ще раз заперечив та повідомив що, у відповідності до пункту 3 Порядку, здійснення габаритно - вагового контролю, цей захід проводиться спільно посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС та що за результатом здійснення таких вимірювань на підставі частини 4 пункту 4 Порядку, посадова особа Укртрансінспекції зобовязана видати довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яка може бути доказом скоєння адміністративного правопорушення. Але, відповідач не зважаючи на зазначені ним факти та законні вимоги, без будь якого законного обгрунтування та посилання на докази, не здійснивши жодного виміру габаритів керованого ним транспортного засобу з вантажем, про що свідчить відсутність у матеріалах адміністративної справи зафіксованого результат здійснення відповідних вимірів, склав та виніс на нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 188499 від 18.10.2017р., якою притягнула його до адміністративної відповідальності у виді штрафу у сумі 510 грн. 00 коп.

Вищезазначений вид адміністративного стягнення було застосовано до нього, як зазначено у матеріалах адміністративної справи, за скоєння відхилення від зазначеного маршруту № 13128901 - 16НГ та нібито порушення таким чином п.22.5 Правил дорожнього руху, що у відповідності до норм чинного законодавства не може бути причиною притягнення до адміністративної відповідальності так як відхилення від зазначеного маршруту взагалі не є адміністративним правопорушення. У постанові також зазначено, що ним скоєно правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.1-132 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що не відповідає дійсності так як, такої статті у змісті КУпАП не існує.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач - інспектор управління патрульної поліції у м.Запоріжжя лейтенант поліції ОСОБА_2, в супереч вищезазначеним нормам чинного законодавства України, безпідставно та упереджено притягнула його до адміністративної відповідальності за невиконання не існуючих норм адміністративного законодавства, обовязковість виконання яких не встановлено та непередбачено законодавством та відповідно за порушення яких не передбачено будь якої відповідальності у тому числі адміністративної.

Крім того, вважає що, постанова є незаконною та підлягає скасуванню і з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, працівник поліції зупинив його приблизно о 17 год. 00 хв., 18.10.2017 року за адресою: м.Запоріжжя по вулиці Космічній, 140 та безпідставно звинуватив в тому, що він здійснив відхилення від маршруту. 18.10.2017 в 17.04 год., за тією ж адресою м.Запоріжжя по вулиці Космічній № 140, відповідач виніс постанову про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст. 1-132 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Ч.З ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.З ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: вул. Перемоги, 96, м. Запоріжжя, 69057, Україна, тобто за адресою місця розташування управління патрульної поліції м.Запоріжжя.

Проте, Відповідач в котре положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу а саме, за адресою: м.Запоріжжя вулиця Космічна, 140.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач, не дав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст.ЗЗ КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Таким чином, були встановлені такі порушення допущені відповідачем:

В супереч положень ст.ст. 58, 92 Конституції України, ст.ст. 9, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідач безпідставно та упереджено притягнула його до адміністративної відповідальності за невиконання не існуючих норм адміністративного законодавства, обовязковість виконання яких не встановлено та непередбачено законодавством та відповідно за порушення яких не передбачено будь якої відповідальності у тому числі адміністративної;

Відповідач незаконно розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі;

Відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП;

Відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278,279 КУпАП.

Просить визнати неправомірними дії інспектора управління патрульної поліції у м.Запоріжжя лейтенанта поліції ОСОБА_2, щодо притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення передбаченого статтею 1-132 КУпАП; Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 188499 від 18.10.2017 року.

Позивач до початку відкритого судового засідання надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити..

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, суд вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року інспектором управління патрульної поліції у м.Запоріжжі ОСОБА_2 у відношенні позивача винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 188499 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху, за ст.1-132 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1, 18.10.2017 року о 17.01 год. В м.Запоріжжя по вул.. Космічна, 140 здійснив відхилення від зазначеного маршруту номер НГ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.1-132 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідач в судове засідання не з`явився та відповідно до ст. 71 КАСУ доказів на підтвердження правомірності своїх дії та прийнятого рішення суду не надав.

Доказів того, що позивач порушив вимоги ПДР України не надано, та винесена у справі постанова не містить посилання на такі докази, тому суд позбавлений можливості впевнитись в тому, що оскаржувана постанова винесена об`єктивно, обгрунтовано та законно у відповідності з ст. 283 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку доказів взагалі немає, тому постає питання обєктивності та правомірності винесеної постанови.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.252, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8-12, 69, 104, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Інспектора управління патрульної поліції у м.Запоріжжя лейтенанта поліції ОСОБА_2, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху та скоєння адміністративного правопорушення передбаченого статтею 1-132 КУпАП.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 188499 від 18.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.1-132 КУпАП - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.1-132 КУпАП - закрити.

На постанову протягом десяти днів з дня її складання у повному обсязі до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо постанову не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_3