Справа № 805/1505/17-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р. Справа №805/1505/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

16:00

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Аляб'єва І.Г., суддів Бабаш А.П., Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

за участі представників: позивача - ОСОБА_1; Ге неральної прокуратури України та Прокуратури Донецької області - Сущенка В.А., представника Кабінету Міністрів України Вірченка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Донецької області, Генеральної прокуратури України, Кабінету Міністрів України, треті особи - Управління державної казначейської служби в Донецькій області, Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Донецької області, Генеральної прокуратури України, Кабінету Міністрів України, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка виявилася у не приведенні постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 у відповідність до Закону України «Про прокуратуру»;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не передбачення та не включення видатків на збільшення заробітної плати працівників прокуратури у проектах законів про Державний бюджет на 2015-2017 року;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України привести постанову Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 у відповідність до Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати Прокуратуру Донецької області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами, та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу: 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат, з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних розмірів заробітних плат, з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат, з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

Позов обґрунтований тим, що з 1 липня 2015 року Законом України «Про прокуратуру» встановлені нові розміри посадових окладів працівників прокуратури, проте, фактично, виплати здійснювалися у меншому розмірі на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505.

Від представника Кабінету Міністрів України до суду надійшли заперечення на позов, у яких він просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що дія положень Закону України «Про прокуратуру» в частині збільшених посадових окладів працівників прокуратури зупинялася бюджетними законами у 2015-2017 роках, відтак не було підстав вносити зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505.

Прокуратура Донецької області та Генеральна прокуратура України надали до суду заперечення на позов, у яких просять в його задоволенні відмовити з підстав, аналогічних викладеним у запереченнях Кабінету Міністрів України.

Міністерство фінансів України подало суду пояснення, у яких також зазначає про призупинення дії положень Закону України «Про прокуратуру» у 2014-2017 роках та просить розглянути справу за відсутності їх представника.

До судового засідання з'явилися представники сторін та надали пояснення, аналогічні викладеним у позові та запереченнях на позов.

Треті особи явку своїх представників до судового засідання не забезпечили, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Керуючись положеннями частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розглянути справу за відсутності таких осіб.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 з 2009 року працював у органах Прокуратури Донецької області, а 17 лютого 2017 року звільнений з займаної посади та органів прокуратури за власним бажанням.

Також встановлено, що у 2015-2017 роках виплата заробітної плати ОСОБА_4 здійснена без урахування положень статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697).

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд приходить до висновку про необґрунтованість цього позову.

Відповідно до частини третьої статті 81 Закону № 1697 (в первісній редакції) посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 9 Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» Установити, що норми і положення статей частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;

Аналогічна за змістом норма міститься у пункті 11 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та у пункті 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України (Кодекс доповнено цим пунктом згідно з Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII).

Таким чином, починаючи з липня 2015 року (коли мали б бути введені нові розміри посадових окладів згідно зі статтею 81 Закону № 1697) безперервно існує конкуренція правових норм щодо регулювання відповідних правовідносин.

Враховуючи, що вищеперелічені норми законів про Державний бюджет на 2015 - 2016 роки та Бюджетного кодексу України прийняті за часом пізніше, ніж Закон № 1697, суд вважає, що застосуванню підлягають саме вони.

За таких обставин, у Кабінету Міністрів України не було правових підстав приводити у відповідність до положень Закону № 1697 свої нормативно-правові акти.

Враховуючи, що виплата заробітної плати Позивачу здійснювалася у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505, що не заперечується сторонами, підстав для її перерахунку не вбачається.

Посилання Позивач на позицію Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Позивач наводить пункт 23 рішення у цій справі, за у якому Європейський суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Вказане міркування Європейського суду Позивач тлумачить як відсутність права законодавця призупиняти дію певних виплат в тому разі, коли норма про таку виплату є чинною.

Однак наведене тлумачення є помилковим та не відповідає позиції Європейського суду. Зокрема, як вбачається з пункту 25 цього ж рішення Європейського суду, суд зазначає, що рішення національних судів щодо відхилення вимог заявника стосовно виплат за ці періоди, базувались на внутрішньому законодавстві. Суди не могли розглядати

щодо суті вимоги заявника за період з 1997 року по 1998 року у зв'язку із пропущенням строку позовної давності. Суди також відхилили вимоги заявника за період після 23 червня 1999 року, оскільки право на отримання надбавок було

призупинене Законом України "Про загальну середню освіту". Суд не вбачає будь-яку свавільність у рішеннях суду стосовно цих періодів. Відповідно, у цій частині заяви не було порушення статті 1 Протоколу N 1.

Таким чином Європейський суд погодився з правом законодавця змінювати правове регулювання виплат шляхом призупинення дії одних норм з одночасним введенням іншого нормативного регулювання, що і відбулось у спірному випадку з оплатою роботи працівників прокуратури.

Водночас, у пункті 23 наведеного рішення йдеться про безпідставне та свавільне незастосування норми, яка була чинною та не призупиненою у відповідний період часу.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 29 листопада 2017 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена та підписана 04 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Аляб'єв І.Г.

Судді Бабаш А.П.

Голошивець І.О.