Справа № 752/4311/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/4311/17 Головуючий у 1-й інстанції: Шкіряй М.І. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_3 пенсії на пільгових, умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років з 03.11.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в в повному обсязі.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також встановлено, що для підтвердження наявності періоду роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для заниження пенсійного віку, ОСОБА_3 було долучено до вищезазначеної заяви:

-копію паспорта;

-копію ідентифікаційного коду;

-копію трудової книжки;

-копію диплому серія НОМЕР_1 від 25.06.1988 р.;

-архівну довідку про навчання № 21/1-475 від 01.03.2016 р.;

-довідку про відсутність первинних документів в архіві медуніверситету № 21/1-475 від 01.03.2016 р.;

-довідку про зміну статусу навчального закладу № 21/102194 від 31.10.2016 р.;

-копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) серія НОМЕР_2;

-архівну копію наказу по Вінницькому державному медичному університету ім. М.І. Пирогова про направлення ряду викладачів та студентів в розпорядження Житомирського облздраввідділу групи студентів № 125 від 25.06.1986 р.;

-копію довідки № 137 від 25.05.2000 р.;

-копію довідки № 18/196 від 25.05.2000 р.;

-копію довідки № 49 від 14.04.2000 р.

З копії наказу по Вінницькому державному медичному університету ім. М.І. Пирогова № 125 від 25.06.1986 р. (а.с. 15-16), а також копії виписки з вказаного наказу (а.с. 17), вбачається, що у зв'язку з усною вказівкою зам. Міністра охорони здоров'я УРСР т. Отрощенко П.Г. про направлення ряда викладачів та студентів в Житомирську область, в розпорядження Житомирського облздраввідділу було відряджено групу студентів для надання допомоги органам охорони здоров'я з 22.05.1986 року по 26.05.1986 року, зокрема ОСОБА_3 (5-а група).

Згідно довідки Овруцького територіального медичного об'єднання № 137 від 25.05.2000 року, ОСОБА_3 прибув в Овруцьку районну лікарню 22.05.1986 року та разом з групою лікарів проводив роз'яснювальну роботу серед населення в населених пунктах Першотравневої лікарської дільниці (а.с. 18).

Згідно довідки Першотравневої лікарської дільниці № 18/196 від 25.05.2000 року, ОСОБА_3, згідно наказу Вінницького медичного інституту № 125 від 25.06.1986 року і розпорядження головного лікаря Овруцької ЦРЛ проводив ро'яснювальну роботу серед населення, надавав медичну допомогу і практично допомагав людям у ході евакуації населення сіл Липські Романи і Деркачі з 22 по 31 травня 1986 року (а.с. 19).

Згідно довідки Колесниківської сільської ради № 49 від 14.04.2000 року, ОСОБА_3 з 29 по 31 травня 1986 року проводив роз'яснювальну роботу серед населення, надавав медичну допомогу та практично допомагав людям у ході евакуації населення і майна сіл Липські Романи і Деркачі Овруцького району (зона відчуження) у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС.

Листом Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 5819/06 від 27.01.2017 року у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах було відмовлено з огляду на те, що у поданих документах виявлені розбіжності щодо періоду перебування в зоні відчуження, а з контексту трудової книжки не вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 21-22).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій, згідно із вказаним Законом, визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2

Відповідно до ч.1 ст. 55 вищезазначеного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - на 10 років.

Згідно зі ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу доказів наданий стороною позивача, зокрема копії наказу по Вінницькому державному медичному університету ім. М.І. Пирогова № 125 від 25.06.1986 р. (а.с. 15-16), а також копії виписки з вказаного наказу (а.с. 17), копії довідки Овруцького територіального медичного об'єднання № 137 від 25.05.2000 року, копії довідки Першотравневої лікарської дільниці № 18/196 від 25.05.2000 року, копії довідки Колесниківської сільської ради № 49 від 14.04.2000 року вбачається, що позивач дійсно працював в зоні відчуження у травні 1986 року, тобто до 1 липня 1986 року, а саме проводив роз'яснювальну роботу серед населення, надавав медичну допомогу та практично допомагав людям у ході евакуації населення і майна сіл Липські Романи і Деркачі Овруцького району у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС. Розбіжність у вказаних довідках щодо періоду роботи позивача у зоні відчуження у травні 1986 року, в частині кількості днів такої роботи, не впливає на право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, тобто зі зниженням пенсійного віку на 10 років, з урахуванням того, що позивач за допомогою уточнюючих довідок підтвердив, що працював у зоні відчуження до 1 липня 1986 року.

Посилання відповідача, як на підставу відмови у призначення пенсії позивачц зі зниженням пенсійного віку, на ту обставину, що ОСОБА_3 з 02.10.1985 року по 29.10.1986 року працював у Вінницькому обласному клінічному онкологічному диспансері на 0,5 ставки медичної сестри палатної хірургічного відділення та, згідно довідки відповідної установи, за період роботи в ВОКОД не приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не можуть бути прийняті судом, як такі, що не стосуються періоду роботи позивача, який не визнано відповідачем та який дає право ОСОБА_3 на призначення пенсії із заниженням пенсійного віку.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

А.Ю. Коротких