Справа № 804/4748/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 р.Справа №804/4748/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання за участю:Шелгуновій І.А.
представника позивача відповідача представника відповідача Ярославцева В.Р. ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, -
Ухвалою суду від 21 серпня 2017 року адміністративний позов залишено без руху із наданням строку на усунення недоліків позовної заяви.
18 серпня 2017 року на виконання вимог суду представником позивача надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1600 грн., у зв'язку із чим 21 серпня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- 28.04.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області (місце проведення перевірки: а/д Т08-03 «Запоріжжя - Маріуполь», 219 км. + 104 м. ПП ГВК) проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки «DAF» модель «CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп марки «MOL», модель «K85F», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
- згідно визначення, наведеного в частині 3 пункту 2 Порядку габаритно-вагового контроль: великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри е перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;
- згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
- Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області нарахована плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідачу на загальну суму 1846 євро, відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»;
- пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Відповідно до показників валютного ринку, що міститься на офіційному Інтернет - представництві Національного банку України на день проведення розрахунку, 28.04.2017 року, курс гривні до 100 євро становить 28,5 гривень;
- 12.06.2017 року Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області відповідачу було направлено лист про необхідність сплати грошових коштів на загальну суму 1846 євро, з копіями відповідних документів. Проте, на даний час, відповідач дані кошти добровільно не сплатив.
Позивач у додаткових обґрунтуваннях позову від 16.11.2017 року зазначив, що:
- під час проведення рейдової перевірки водієм транспортного засобу DAF CF 85 реєстраційний номер НОМЕР_1, не було надано товарно-транспортної накладної або інших визначений законодавством документів на вантаж, було надано посвідчення водія на ОСОБА_6 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_4, яке діє до 19.11.2017 року. Відповідне свідоцтво передбачене Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (зі змінами) (далі - Порядок №1388);
- пунктом 51 Порядку №1388, визначено, що у разі відсутності права власності на транспортні засоби оформлення документів для поїздок за кордон здійснюється на підставі заяви власника транспортного засобу або документів, що підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортними засобами. Особам, що здійснюють поїздку за кордон, на період поїздки за їх бажанням видаються свідоцтва про реєстрацію на їх ім'я. Свідоцтво про реєстрацію, видане на ім'я власника транспортного засобу, і документи, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, зберігаються у відповідних сервісних центрах МВС;
- тобто перевізник ОСОБА_4 належним чином оформив реєстраційні документи на транспортний засіб;
- згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності, вантажний автомобільний транспорт;
- з огляду на зазначене, вважаю що працівниками Управління обґрунтовано нарахована плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування саме на перевізника ОСОБА_4.
Відповідач проти позову заперечив наступним:
- відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України ОСОБА_4 не може бути відповідачем у справі в розумінні статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, він не є суб'єктом господарювання, фізичною особою-підприємцем;
- ОСОБА_4 ніколи не був власником автомобіля DAF CF 85, державний номер НОМЕР_3;
- ОСОБА_4 не уповноважував жодну особу вчиняти від його імені, порушувати встановлені правила перевезення, надавати його анкетні дані, представляти по довіреності чи без неї його особу в контролюючих органах, їх інстанціях, тощо;
- відповідач особисто не вчиняв жодного адміністративного правопорушення, що призвело б до збитків держави та не донарахувань до державного бюджет;
- відносно ОСОБА_4 жодного разу не розглядалося питання щодо притягнення його до відповідальності в контексті «порушення правил перевезення вантажів»;
- нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю;
- повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати;
- проте, ані Конституцією України, ані Законами України позивача не наділено правом звернення до суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортним засобом з перевищенням нормативних вагових параметрів;
- отже, з огляду на вищевказане, відповідач дійшов висновку про те, що позивач не має повноважень щодо здійснення стягнення плати за проїзд великовагових транспортних засобів в примусовому порядку.
Судом неодноразово зупинялось провадження з метою витребування додаткових доказів по справі.
Позивач, представники позивача та відповідача в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Актом встановлено, що у пункті габаритно-вагового контролю а/д Т08-03 «Запоріжжя - Маріуполь», 219 км. + 104 м. проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки «DAF» модель «CF 85», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп марки «MOL», модель «K85F», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Суб'єкт, що перевіряється (із зазначенням водія транспортного засобу) - ОСОБА_4, ОСОБА_6. Повна маса, т: нормативно допустима - 40 т, фактична 50,50 т. (а.с.10).
Чек про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28 квітня 2017 року не містить підписів оператора та водія (а.с.9).
Копія Акту, копія Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, копія Розрахунку та копія чеку про результати здійснення габаритно-вагового контролю направлені на адресу відповідача супровідним листом від 12 червня року за вих. №1594/22-17 із зазначенням про необхідність внесення визначеної плати протягом 30-ти календарних днів.
Відповідно до «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства) (далі - Положення №103).
У відповідності до абзацу першого пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби.
Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.
«Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року (далі - Порядок №879).
Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 3 статті 48 закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у частині 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно пункту 4 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Пунктом 16 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.
Згідно пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.
Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
При цьому, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.
Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.
Таким чином, у разі неприведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб а також у разі невнесення вищезазначеної плати за проїзд, особи, які здійснювали рейдову перевірку мали заборонити подальший рух транспортного засобу, чим забезпечити реалізацію завдань, покладених на нього вищенаведеними нормативними актами.
Саме із необхідністю реалізації вказаного механізму отримання плати за проїзд пов'язана відсутність повноважень органів Укртрансбезпеки на стягнення у судовому порядку плати за проїзд, закріплених у відповідних нормативних актах.
Суд зазначає, що плата за проїзд вноситься перевізниками, які є суб'єктами господарювання, так, автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Закон України «Про автомобільний транспорт» регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до статті 6 вказаного Закону у разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
До внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов'язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об'єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.
Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 60 вказаного Закону передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, застосовуються штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, судом підтверджено, що свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та напівпричіпу із державними номерами АЕ1385ЕТ та АЕ3499ХП видані 21.11.2014 року на ім'я ОСОБА_4 із позначкою «не є власником», при цьому відомості зворотного боку вказаних свідоцтв не надані, що унеможливлює підтвердження найменування, марки та моделі транспортних засобів.
Судом встановлено, що під час перевірки у водія не отримано товарно-транспорті документі, зокрема, товарно-транспорту накладну на перевезення вантажу, з якої б вбачався перевізник, замовник перевезення та отримувач вантажу, що надало б змогу підтвердити особу, яка виступила перевізником в операціях перевезення.
При цьому, суб'єктом владних повноважень не винесено й рішення до позивача або іншої особи як автомобільного перевізника про стягнення штрафу за відсутність такого обов'язкового документу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 11.05.2017 року, коли як рейдова перевірка проведена та порушення виявлені 28.04.2017 року.
З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм права, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що саме відповідач виступав 28.04.2017 року перевізником, не забезпечивши встановлену законодавством заборону на подальший рух транспортного засобу до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволені адміністративного позову Державної служби з безпеки на транспорті до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 28 листопада 2017 року.

Суддя І.О. Верба