Справа № 750/8483/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8483/17
Провадження № 2-а/750/1145/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чернігівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання протиправними дій, стягнення протиправно знятих коштів,
04 вересня 2017 року Чернігівське об’єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, у якому просить визнати дії відповідача щодо списання коштів на суму 57 грн. 68 коп. з рахунку Чернігівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України протиправними та стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рахунок позивача 57 грн. 68 коп. протиправно знятих коштів.
Представник позивача у судове засідання не з’явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача у судове засідання не з’явився, 09 листопада 2017 року подав заперечення проти позову, у якому просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність вимог позивача та розглянути справу без участі представника відповідача.
Відповідно до положень частини 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом також встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, у задоволенні позову Чернігівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 54320245 – відмовлено.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов’язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає можливості накладення арешту на майно чи кошти боржника при виконанні рішень немайнового характеру.
В силу положень частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Таким чином, примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.
Судом також встановлено, що державний виконавець 17.11.2016 письмово звертався до позивача з вимогою надати інформацію про те, з якого саме рахунку можливе списання коштів, однак позивач відмовився надавати вказану інформацію, посилаючись на те, що стягнення цих коштів не належить до компетенції відповідача.
За таких обставин, наведені позивачем в адміністративному позові доводи і надані докази свідчать про безпідставність заявлених вимог, а тому даний позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 94, 158-163, 186 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в :
у задоволенні позову Чернігівського об’єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання неправомірними дій, стягнення протиправно знятих коштів – відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Суддя І.П. Рахманкулова