Справа № 177/720/17(2-а/177/25/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2017 рокусправа № 177/720/17(2-а/177/25/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просила зобов'язати відповідача сплатити недоплачену допомогу на дітей, як багатодітній матерям одиначці за період з 11.05.2011 року по 31.07.2016 року у розмірі 70581 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначається, зокрема допомога на дітей одиноким матерям. Починаючи з 2011 року позивач кожні шість місяців надавала до УПСЗН довідку про стан сім'ї для нарахування грошової допомоги на ОСОБА_2 Мотивом відмови була відсутність письмової заяви, однак законодавством України не передбачено написання заяви кожні пів року, достатньо довідки, виданої з місця проживання про склад сім'ї. В липні 2016 року після чергового звернення, документи були прийняті та допомогу нараховано. ОСОБА_1 звернулась з претензією до відповідача, на яку отримала відмову у здійсненні відповідних виплат, внаслідок чого звернулась до суду.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зх1ясування обставин, що мають значення для справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що вона багатодітна матір, яка самостійно виховує чотирьої неповнолітніх дітей. Позивач не працює, оскільки в сільській місцевості немає роботи, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, земельного паю не має. Як багатодітна одинока матір отримує грошову допомогу на 3 дітей згідно Закону України «Про охорону дитинства». На четверту дитину ОСОБА_2 отримувала допомогу до 3 років включно. ОСОБА_1 перебувала у цивільному шлюбі з

ОСОБА_3, який записав на своє прізвище тільки ОСОБА_2. В травні 2013 року ОСОБА_3 помер, а в червні 2013 року позивач звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення доньці пенсії за втратою годувальника, де їй було відмовлено, оскільки не було стажу, достатнього для призначення пенсії. В 2013 році відповідна довідка була здана до Управління праці та соціального захисту населення Криворізької райдержадміністрації Дніпропетровської області, але жодних дій щодо нарахування грошової допомоги відповідачем здійснено не було, хоча довідка про склад сім'ї надавалась кожні 6 місяців. Грошову допомогу на ОСОБА_2 не нараховано з 2011 року по 2016 рік. Мотивом відмови була відсутність письмової заяви, але Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не передбачено написання заяви кожні пів року, а достатньо довідки про склад сім'ї, виданої за місцем проживання. Оскільки позивач, як багатодітна одинока матір, має право на отримання допомоги одиноким матерям на ОСОБА_2 у відповідності до вимог Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», вона звернулась з претензією до відповідача щодо виплати допомоги, яка їй не була виплачена за період з 2011 по 2016 роки, на що отримала відмову та звернулась до суду з відповідним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши письмові докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

За приписами частини 1 статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 вказаного закону визначено види державної допомоги сім'ям з дітьми, до яких, зокрема відноситься допомога на дітей одиноким матерям.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одинокою матір'ю чотирьох дітей:

син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2;

донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3;

донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як багатодітна одинока матір отримує грошову допомогу на 3 дітей згідно Закону України «Про охорону дитинства».

ОСОБА_1 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 помер. (а. с. 7)

В червні 2013 року позивач звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення доньці пенсії за втратою годувальника, де їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю стажу, достатнього для призначення пенсії.

Статтею 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію.

Тобто отримання допомоги на дітей позивачу як одинокій матері у період з 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не передбачено, оскільки за частиною 4 статті 18-1 вказаного закону жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має.

Таким чином, право на отримання допомоги на дитину (ОСОБА_2.) у позивача як одинокої матері виникло з моменту смерті її цивільного чоловіка, батька дитини, з ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Однак для реалізації такого права встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

За приписами пункту 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751 допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно.

З викладеного вбачається, що обов'язковою умовою для призначення і виплати допомоги на дітей одиноким матерям є подання особою, яка претендує на призначення допомоги, письмової заяви.

Наявними у справі матеріалами, а також дослідженими судом апеляційної інстанції матеріалами особової справи позивача, підтверджено, що позивач подавала до УПСЗН довідку з пенсійного фонду та довідки про склад сім'ї, однак відповідну заяву до УПСЗН Криворізької райдержадміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_1 не подавала. Таку заяву було подано позивачем у 2016 і з часу звернення позивачу було призначено та виплачується відповідна допомога.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, щодо відсутності законних підстав для виплати ОСОБА_1 державної допомоги на доньку ОСОБА_2, як одинокій матері без подання відповідної заяви.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, відповідно до статті 212 КАС України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко