Справа № 335/10746/17
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача Шеремет З.В.,

представника відповідача Фесенко Ю.В.,

представник третьої особи Голембо Е.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, адміністративну справу за позовом Запорізької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування вимоги державного виконавця від 16 серпня 2017 р. № 16459/4-03.4,

В С Т А Н О В И В:

Запорізька міська рада звернулася до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання незаконною та скасування вимоги державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Ю.В. від 16 серпня 2017 р. ВП № 54344666.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.08.2017 на адресу Запорізької міської ради надійшла вимога державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фесенко Ю.В. від 16.08.2017 у виконавчому провадженні № 54344666 про негайне виконання резолютивної частини рішення суду, зазначеної у виконавчому листі № 335/10579/16-а, виданому 30.06.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про зобов'язання Запорізької міської ради розглянути клопотання ОСОБА_4 про продаж земельної ділянки, кадастровий номер АДРЕСА_1, площею 0,0079 га по АДРЕСА_2 для розташування торгівельного павільйону у складі торгівельного комплексу.

Цією вимогою зобов'язано міського голову негайно скликати сесію Запорізької міської ради та сформувати порядок денний сесії ради, включивши до нього питання щодо виконання зазначеного рішення суду.

Позивач, посилаючись на вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламент діяльності ради вважає, що міський голова не є єдиною особою, яка має право давати доручення на розробку плану роботи ради, та не має повноважень розробляти проект плану роботи ради. Державний виконавець у вимозі не зазначив, чому він зобов'язує саме міського голову скликати сесію міської ради, а не інших осіб, які мають на це таке саме право.

Також, позивач вважає, що державний виконавець своєю вимогою від 16.08.2017 фактично замінив боржника у виконавчому провадженні з Запорізької міської ради на міського голову.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов та надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, та просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, в обґрунтування чого зазначила, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист № 335/10579/16а, виданий 30.06.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про зобов'язання Запорізької міської ради розглянути клопотання ОСОБА_4 про продаж земельної ділянки кадастровий номер АДРЕСА_1 площею 0,00749 га по АДРЕСА_2 для розташування торгівельного павільйону у складі торгівельного комплексу. Запорізькою міською радою, згідно з повідомленням про вручення поштової кореспонденції, 26.07.2017 отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 54344666 від 20.07.2017. Однак, рішення суду на теперішній час залишається не виконаним, що є порушенням законодавства про виконавче провадження. Своїм листом виконавчий комітет Запорізької міської ради повідомив про те, що у відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Проте, боржником не надано відомостей про призначення пленарного засідання стосовно вирішення питання, передбаченого рішенням суду, тобто посадовими особами боржника не вживаються заходи щодо його виконання.

16.08.2017 державним виконавцем направлено вимогу державного виконавця до Запорізької міської ради та міському голові, згідно з якою боржника зобов'язано негайно виконати резолютивну частину рішення суду, зазначену у виконавчому документі.

Представник відповідача зазначила, що міський голова є головною посадою особою територіальної громади міста. Положеннями п.п. 1, 2, 8, 18 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що міський голова, зокрема, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. Отже, відповідно до норм діючого законодавства, питання забезпечення виконання радою рішення суду відноситься до компетенції міського голови, що є підставою для звернення до останнього державного виконавця із відповідною вимогою. З вказаних підстав, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін та третьої особи, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист № 335/10579/16а, виданий 30.06.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про зобов'язання Запорізької міської ради розглянути клопотання ОСОБА_4 про продаж земельної ділянки, кадастровий номер АДРЕСА_1 площею 0,00749 га по АДРЕСА_2 для розташування торгівельного павільйону у складі торгівельного комплексу (а.с. 28-29).

20.07.2017 відкрито виконавче провадження № 54344666 з примусового виконання виконавчого листа № 335/10579/16а та встановлено боржникові строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 30-31).

Листом виконавчого комітету Запорізької міської ради від 03.08.2017 № 11390/02-17/03 повідомлено відповідача, що у відповідності до Регламенту міської ради по розгляду заяв громадян та юридичних осіб з питань оформлення земельних ділянок у місті Запоріжжі, що затверджений рішенням Запорізької міської ради від 03.11.2015 № 37, процедура включає в себе, в тому числі, підготовку управлінням з питань земельних відносин відповідного проекту рішення Запорізької міської ради. Після узгодження проекту рішення постійною комісією міської ради з питань комунальної власності, ресурсів, приватизації та земельних відносин, відбудеться розгляд рішення згідно з чинним законодавством (а.с. 35-36).

16.08.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено вимогу в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 16459-4-034, згідно з якою зобов'язано: боржника негайно виконати резолютивну частину рішення суду, зазначену у виконавчому листі №335/10579/16а, виданому 30.06.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя; міського голову Буряка Володимира Вікторовича або особу, яка виконує його обов'язки, негайно забезпечити виконання рішення суду; міського голову Буряка Володимира Вікторовича негайно скликати сесію Запорізької міської ради та сформувати порядок денний сесії ради, включивши до нього питання щодо виконання рішення суду та розгляду клопотання ОСОБА_4 про продаж земельної ділянки кадастровий номер АДРЕСА_1 площею 0,0079 га по АДРЕСА_2 для розташування торгівельного павільйону у складі торгівельного комплексу. Також, цією вимогою державного виконавця встановлено для виконання вимоги семиденний строк з моменту її отримання (а.с. 37-40).

Також, 16.08.2017 постановою головного державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій було відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання до 25.08.2017 враховуючи терміни пересилання поштової кореспонденції (а.с. 32).

Цієї ж датою головний державний виконавець направив на адресу сторін виконавчого провадження для відома зазначені вимогу та постанову від 16.08.2017.

Позивач вважаючи вимогу головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 16459-4-034 від 16.08.2017 незаконною з підстав, викладених в позовній заяві звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом в строк, визначений ст.ст. 99, 181 КАС України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 4 цієї статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з вимогами ст. 63 даного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судом, спірна вимога головного державного виконавця винесена в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення виконання Запорізькою міською радою рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №335/10579/16а у зв'язку з тим, що боржником не надано відомостей про призначення пленарного засідання стосовно вирішення питання, передбаченого рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова , зокрема, забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Отже, міський голова має право в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» організувати в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету, та скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і головувати на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 31 розділу IV Статуту територіальної громади м. Запоріжжя, затвердженого рішенням міської ради від 06.10.2010 № 9, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади м. Запоріжжя та здійснює свої повноваження на постійній основі. Міський голова головує на засіданнях міської ради, очолює її виконавчий комітет та організує його роботу.

Положеннями п.п. 1, 2, 8, 9, 20 ч. 3 ст. 33 розділу ІV Статуту передбачено, що міський голова здійснює такі повноваження, зокрема: забезпечує здійснення повноважень органів виконавчої влади на території міста, наданих їм законами України; забезпечує додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України, Кабінету Міністрів України, Запорізької обласної державної адміністрації; здійснює керівництво апаратом міської ради та її виконавчого комітету; скликає сесії міської ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій міської ради і головує на пленарних засіданнях міської ради; забезпечує на території міста дотримання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об'єднань.

Частиною 4 ст. 33 розділу ІV Статуту встановлено, що міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

З вказаного випливає, що питання забезпечення виконання міською радою рішення Орджонікідзвського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/10579/16а відноситься, зокрема, до компетенції міського голови.

Отже, державний виконавець при винесенні вимоги діяв в межах повноважень, та на підставі положень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а тому спірна вимога державного виконавця винесена головним державним виконавцем відповідача правомірно.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 6 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналізуючи наведене вище можна дійти висновку, що обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив таких рішення, дії чи бездіяльності на права, свободи та інтереси осіб, які звернулись до суду.

Позовна заява подана до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Запорізькою міською радою, при цьому, підставою подання позову визначено непогодження міської ради з вимогою державного виконавця від 16.08.2017 № 16459-4-03.4 в частині зобов'язання саме міського голови Буряка Володимира Вікторовича негайно забезпечити виконання рішення суду та скликання сесії Запорізької міської ради та сформувати порядок денний сесії ради, включивши до нього питання щодо виконання рішення суду та розгляду клопотання ОСОБА_4 про продаж земельної ділянки кадастровий номер АДРЕСА_1 площею 0,0079 га по АДРЕСА_2 для розташування торгівельного павільйону у складі торгівельного комплексу.

Тобто, Запорізькою міською радою не зазначено в позовній заяві та не доведено в судовому засіданні, яким чином спірна вимога державного виконавця порушує права та інтереси саме позивача (Запорізької міської ради), а не міського голови.

З наведеного вбачається, що спірна вимога державного виконавця не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права, інтереси або обов'язки.

З положень ст.ст. 2, 6, 17 КАС України випливає, що судовому захисту підлягають лише порушені права.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

У даному випадку, спірна вимога державного виконавця породжує права й обов'язки тільки того суб'єкта, якого зобов'язано вчинити певні дії. Так, оскаржувана вимога може мати наслідки лише для міського голови Буряка Володимира Вікторовича.

Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 28.02.2017 № 21-3829а16.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги Запорізької міської ради не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Запорізької міської ради відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання повного копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини постанови виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 листопада 2017 р.

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2017 р. (з урахуванням того, що 25 листопада 2017 р. є вихідним днем).

Суддя А.В. Шалагінова