Справа № 806/538/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"29" листопада 2017 р. Справа № 806/538/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Новоград-Волинської об"єднаної державної податкової інспекції Житомирської області Державної податкової служби про визнання недійсним та скасування податкового повдомлення - рішення № 91395-06 від 22.07.2016р. ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення №91395-06 від 22.07.2016 р.

В обґрунтування позову зазначив, що податкове повідомлення-рішення неправомірно прийнято відповідачем, оскільки на ОСОБА_3 не поширюється вимога сплати транспортного податку, адже належний позивачу автомобіль не є об'єктом оподаткування. Відповідно до звіту про оцінку, проведену позивачем для укладення договору страхування, ринкова вартість автомобіля становила 950 380,00 грн., яка є меншою ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому на думку позивача належний йому автомобіль не є об'єктом оподаткування.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу INFINITI QX56, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 5552 куб. см., державний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 4 жовтня 2013 року, що підтверджується реєстраційною карткою транспортного засобу. (а.с.21)

Судом встановлено, що Романівським відділенням Новоград-Волинської ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення №91396-06 від 22.07.2016 року, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік (а.сп. 27).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення №91396-06 від 22.07.2016 року Новоград-Волинської ОДПІ прийнято правомірно та в межах повноважень, оскільки відповідно до пп.267.2.1 ПК України, автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок».

Відповідно до вимог статті 267 Податкового кодексу України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

В силу вимог підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Приписами пунктів 267.3 та 267.4 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як визначено підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд першої інстанції вірно вказав, що для визначення платнику податків грошового зобов'язання із транспортного податку на рівні 25 000 грн., контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об'єкта оподаткування, а саме:

- з року випуску автомобілю минуло не більше п'яти років (включно);

- середньоринкова вартість автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, вартість автомобіля має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі за текстом - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Зі змісту пункту 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно із пунктом 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, тобто середньоринкова вартість легкового автомобіля, який підпадає під об'єкт оподаткування транспортним податком на 2016 рік має становити 1 033 500,00 грн.

Таким чином, суд вірно вказав, що для визначення об'єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні органу Державної фіскальної служби має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

Так, на підтвердження правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення, відповідачем надано сформований на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA) розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу марки INFINITI QX56, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 5552 куб. см., із врахуванням фактичного пробігу автомобіля, згідно якого середньоринкова вартість транспортного засобу позивача становить 1 144 289,73 грн., що є більшою вартості визначеної підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, за якої автомобіль підпадає під оподаткування транспортним податком.

Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що відповідно до звіту про оцінку ринкова вартість автомобіля становила 950 380,00 грн., яка є меншою ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому його автомобіль не є об'єктом оподаткування, оскільки складення такого звіту на підтвердження певного рівня середньо ринкової вартості легкового автомобіля суперечить нормам абзацу 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, якими встановлено виключний порядок її визначення саме центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та її розміщення на його офіційному веб-сайті.

На підставі викладеного, колегія суддів робить висновок, що вартість автомобіля визначається лише центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки середньоринкова вартість транспортного засобу ОСОБА_3 становить більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, тому його легковий автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, а відтак визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2016 року у розмірі 25 000 грн. відповідає положенням Податкового кодексу України та є правомірним, і як наслідок податкове повідомлення-рішення №91396-06 від 22.07.2016 року скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обгрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" листопада 2017 р.