Справа № 812/1293/17
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

27 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1293/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання: Занічковської П.Є.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, військова частина) з вимогою про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2017 року № 578 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки» в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності (пункти 1, 2, 8).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не згоден з наказом, оскільки вважає, що його прийнято з численними порушеннями законодавства. Позивач заперечує, що ним допущено порушення вимог законодавства, про які зазначено в акті службового розслідування та наказі від 19.06.2017 № 578. Так, аналіз змісту статутів Збройних Сил України (далі ЗСУ) свідчить про відсутність визначених за посадою обов`язків, яку позивач обіймав до переведення з військової частини, порушення яких встановлено службовим розслідуванням. Відповідачем під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не врахована характеристика, заохочення, сумлінна служба протягом всього часу проходження військової служби жодного разу не притягувався до матеріальної відповідальності, не вчиняв правопорушень, спрямованих на завдання державі матеріальних збитків.

Стосовно виявленого порушення позивач зазначив, що під час проведення аудиту внутрішньо-перевірочною комісією військової частини відібрані проби мазуту марки М-100 та направлені для проведення досліджень у 10 ХЦ, за наслідками проведення яких встановлено значне перевищення вмісту води у загальному пальному. Проведеним розрахунком шляхом віднімання масової частки води, визначено недостачу мазуту марки М-100 у кількості 471,75 тон на суму 3432,46 тис. грн, з урахуванням 20% ПДВ. Голова комісії пояснив, що вимірювання кількості підтоварної води та бруду комісією не здійснювалось, густина мазуту не вимірювалась у зв`язку з відсутністю приладів обліку, відомість заміру не складав. За результатами аудиту рекомендовано провести службове розслідування для встановлення винних посадових осіб. Всупереч вимог чинного законодавства службовим розслідуванням не встановлено всіх обставин події (час, місце, суть порушення), з приводу якої призначено розслідування, осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця. Натомість, в акті проведення службового розслідування зазначено, що умовами та причинами, які можливо сприяли заподіянню шкоди, визначено порушення поставки до військової частини та порушення порядку прийому та зберігання мазуту М-100 у підрозділі. Разом з тим, службовим розслідуванням умови договорів поставки мазуту не досліджувалися. Також, імовірно встановлено, що недостача мазуту утворилась в резервуарах для зберігання мазуту внаслідок накопичення осаду і води протягом десятиліть. Роботи по чищенню резервуарів не проводились тривалий час.

Позивач також зауважує, що наказ не містить відомостей, які саме обов`язки ним порушені. Позивача не призначено у військовій частині для постійного чи тимчасового відання військовим (корабельним) господарством. Також, командуванням військової частини не укладено з позивачем договору про встановлення матеріальної відповідальності, та не встановлено позивачу додаткових обов`язків з питань матеріальної відповідальності.

Також, позивач зауважив, що поставка мазуту у військову частину відбувалася у період з 26.11.2015 по 25.12.2015. Згідно з вимогами статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. Якщо припустити, що порушення вчинено під час прийому мазуту 2015 рік, час притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності сплив.

Позивач зазначив, що свою провину у заподіянні державі шкоди він не визнавав та не визнає.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача подав заперечення проти позову (т. 1 арк. спр. 190-192), у яких зазначив, що позивач проходив службу на посадах інженера енерго-механічного відділу та начальника енерго-механічного відділу, здійснював безпосереднє керівництво котельнею, був головою комісії з прийому та списання мазуту марки М-100. У зв`язку зі звільненням начальника дільниці теплопостачання позивач прийняв на зберігання матеріальні цінності і був матеріально-відповідальною особою. Командування військової частини вважає, що службове розслідування проведено із дотриманням вимог законодавства, відповідно, наказ, прийнятий за наслідками проведення службового розслідування, скасуванню не підлягає.

У судове засідання представник відповідача не прибув, у запереченнях проти позову зазначив клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутності (арк. спр. 192).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у військовій частині з 21.06.2002 по травень 2017 року на посадах: інженера енерго-механічного відділу військової частини; начальника енерго-механічного відділу військової частини, що підтверджено посвідченням офіцера НОМЕР_2 (т. 1 арк. спр. 16-17).

Актом приймання передавання матеріальних цінностей котельні військової частини НОМЕР_1 , затвердженим командиром військової частини 29.09.2016, передано від працівника ЗСУ ОСОБА_2 до майора ОСОБА_1 мазут наливний М-100 у кількості 960070 кг, що підтверджено підписом позивача про отримання в акті та інвентаризаційному описі матеріальних цінностей котельні військової частини. В акті зазначено, що в результаті інвентаризації встановлено, що фактична наявність матеріальних цінностей відповідає обліковим даним, нестач та надлишків не виявлено (т. 2 арк. спр. 132-133).

Згідно з довідкою за результатами аудиту відповідності окремих питань стану обліку та збереження окремих видів матеріальних активів військової частини НОМЕР_1 за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 (т. 2 арк. спр. 200-210) аудитом встановлено, що на виконання розпорядження Першого заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 17.10.2016 № 303/26/842 військовій частині належало передати до Макарівскої КЕЧ району мазут паливний М-100 за нарядом від 18.11.2016 № 303/26/587 в кількості 300 т, за нарядом від 29.11.2016 № 303/26/732 в кількості 500 т, за нарядом від 07.03.2017 № 303/26/88 в кількості 300 т. Наряди закривались кількістю мазуту, що оприбутковано у фінансово-економічному відділенні Макарівскої КЕЧ району відповідно до актів приймання за фактично прийнятою кількістю мазуту. Списання з обліку переданого мазуту здійснювалося у фінансово-економічній службі на підставі даних про фактичну кількість оприбуткованого мазуту. Керівництво Макарівскої КЕЧ району повідомило командування військової частини про виявлену невідповідність якості мазуту, що належало передати, вимогам ДСТУ за кількістю вмісту масової частки води відповідно паспорту від 27.10.2016 № 5265.

Під час аудиту станом на 30.05.2017 ВПК призначеною наказом командира частини від 30.05.2017 № 419 проведено суцільну інвентаризацію мазуту, який зберігався у військовій частині. Комісією встановлено, що в нижній частині всіх резервуарів, де зберігається мазут, була підтоварна вода та бруд (осад). Комісією визначено рівень осаду, висоту наливу мазуту, його густину та масу. Проведеним вимірюванням встановлено, що у резервуарному парку котельні військової частини зберігався топковий мазут М-100 у загальній кількості 97,76 т. За результатами аналізу проб мазуту встановлено його не відповідність вимогам ДСТУ. Проведеними розрахунками, шляхом віднімання частки води, зазначеної у паспортах якості, визначено, що фактична кількість мазуту, що зберігається, становить 70,19 т. У фінансово-економічній службі станом на 30.05.2017 на обліку знаходилося 541,94 т мазуту. Відповідно недостача мазуту топкового марки М-100 понад похибку вимірювання становить 471,75 т на суму 3432,46 тис. грн.

Згідно з висновками аудиту, аудитом встановлено, що відсутність належної організації внутрішнього контролю з боку командування військової частини за станом збереження та використання матеріальних активів, призвела до втрати мазуту паливного у кількості 471,75 т на загальну суму 3432,46 тис. грн.

Запропоновано у термін до 02.07.2017 з метою визначення періоду виникнення недостачі та винних посадових осіб провести розслідування і прийняти рішення щодо відшкодування недостачі мазуту топкового М-100 на загальну суму 3432,46 тис. грн.

За наказом командира військової частини від 30.01.2017 № 19 проведено службове розслідування за результатами акта перевірки наявності мазуту топкового М-100 станом на 27.01.2017 у військовій частині та акта перевірки наявності мазуту топкового М-100 станом на 30.05.2017, результати якого оформлено актом службового розслідування від 16.06.2017, затвердженим командиром військової частини (т. 2 арк. спр. 121-126).

Службовим розслідуванням встановлено, що станом на 01.11.2015 на обліку у військовій частині було 362930 кг мазуту М-100. У період з 26.11.2015 по 25.12.2015 до військової частини передано згідно з накладними №№ 1164, 1196, 1202, 1233, 1139, 1182, 1186, 1194, 1203 687640 кг мазуту. Комісія по прийому мазуту М-100 за вищевказаними накладними пояснила, що прийом мазуту здійснювався в такому порядку: автомобіль з мазутом зважувався, мазут з автомобіля відбирався на аналіз вмісту води і направлявся о лабораторії. У військовій частині мазут перевірявся практично: на спалах та на вміст хімічних домішок шляхом наливання його у воду.

Порівнявши кількість мазуту М-100 станом на 01.11.2015 (362930 кг) з виявленою нестачею згідно з актом перевірки станом на 30.05.2017 (471751 кг), можна зробити припущення, що недостача виникла під час виконання накладних №№ 1164, 1196, 1202, 1233, 1139, 1182, 1186, 1194, 1203.

Умови та причини, які можливо сприяли заподіянню шкоди це порушення вимог поставки М100 до військової частини та порушення порядку прийому та зберігання М100 у підрозділі. Також, імовірно нестача мазуту утворилась в результаті накопичення осаду та води в резервуарах для зберігання мазуту М-100 протягом десятиліть, роботи по чищенню резервуарів не проводились тривалий час.

Запропоновано за шкоду, заподіяну державі, порушення вимог законодавства майора ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності; притягнути до дисциплінарної відповідальності владою командира військової частини.

В матеріалах службового розслідування наявні такі документи, копії яких приєднані до матеріалів справи: акт інвентаризації мазуту наливного М-100 від 01.11.2014 (т. 2 арк. спр. 127), протокол інвентаризаційної комісії від 01.11.2014 (арк. спр. 128), акт інвентаризації, проведеної з 04.11.2015 по 25.12.2015 (т. 2 арк. спр. 129), інвентаризаційний опис від 25.11.2015 (т. 2 арк. спр. 130-131), акт приймання-передавання матеріальних цінностей котельні військової частини від 29.09.2016 разом з інвентаризаційним описом (т. 2 арк. спр. 132-133), акт перевірки наявності мазуту топкового М-100 станом на 27 січня 2017 року (т. 2 арк. спр. 134-136), книга кількісно-сумового обліку (т. 2 арк. спр. 137-140), книга № 1 обліку наявності та руху матеріальних засобів (т. 2 арк. спр. 141-143), акт перевірки наявності мазуту топкового марки М-100 станом на 30.05.2017 (т. 2 арк. спр. 144-145), відомість визначення кількості мазуту топкового марки М-100 при знятті залишків в котельні військової частини станом на 30.05.2017 (т. 2 арк. спр. 146), паспорта якості мазуту від 30.05.2017 №№ 575, 576, 577 (т. 2 арк. спр. 147-149), розрахунок кількості маси мазуту (т. 2 арк. спр. 150), підписка (т. 2 арк. спр. 151), інвентаризаційний опис на 30.05.2017 (т. 2 арк. спр. 152-155), розрахунок вартості втраченого майна (т. 2 арк. спр. 156), пояснення військовослужбовців, які опитані в ході службового розслідування (т. 2 арк. спр. 157-168), накладні, за якими здійснювалася поставка мазуту протягом 2015 року (т. 2 арк. спр. 169-174), наряди за якими здійснювалося відвантаження та поставка мазуту до Макарівскої КЕЧ району (т. 2 арк. спр. 175-194).

У наказі командира військової частини від 19.06.2017 № 587 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки» (т. 2 арк. спр. 211-213) зазначено, що за результатами акта перевірки наявності мазуту топкового марки М-100 (вх. № 345 від 30.01.2017), комісія не змога визначити відповідність мазуту топкового, який перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_1 . Після проведення повторної перевірки, за результатами акта перевірки наявності мазуту топкового марки М-100 (вх. № 2038 від 01.06.2017) встановлено невідповідність мазуту, який зберігається у резервуарах, вимогам ДСТУ 4058-2001, виявлено розбіжність між обліковими даними бухгалтерського обліку 541946 кг та фактичною наявністю мазуту 70195 кг, нестача 471751 кг.

Цим наказом, зокрема, за шкоду, заподіяну державі, порушення статей 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; п.п. 3.1.9, 3.1.12, 5.4.14, 10.2.5, 10.2.6, 10.3.4 наказу МО від 16.07.1997 № 300; п.п. 3.2.12 «Керівництва з роботи центрів забезпечення пальним, баз, складів пального ЗСУ», затвердженого наказом МО від 25.01.2013 № 50; вимог Положення про військову частину (функціональні обов`язки начальника енерго-механічного відділу) від 21.12.2016 № 435 дск; згідно з п. 13 Постанови Верховної Ради України № 234/95-ВР «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», оголошену наказом від 14.08.1995 № 201, притягнути до повної матеріальної відповідальності начальника енерго-механічного відділу майора ОСОБА_1 (пункт 1);

за порушення статей 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; п.п. 3.1.9, 3.1.12 наказу МО від 16.07.1997 № 300; вимог Положення про військову частину (функціональні обов`язки начальника енерго-механічного відділу) від 21.12.2016 № 435 дск на начальника енерго-механічного відділу майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «Сувора догана» (пункт 2);

помічнику командира начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснювати утримання вартості втраченого майна з урахуванням кратності згідно з довідкою-розрахунком у сумі 10297380,81 грн з майора ОСОБА_1 в розмірі 20% грошового забезпечення щомісячно до повного погашення (пункт 8).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Спірні відносини регулюються нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статуту внутрішньої служби), Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984 (далі Інструкція № 82), Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі Положення № 300), Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (далі Положення № 243/95-ВР), Положення про військову частину від 21.12.2016 № 435 дск (функціональні обов`язки начальника енерго-механічного відділу).

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 58 Статуту внутрішньої служби визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби визначено обов`язки командира (начальника).

Безпосередні обов`язки позивача визначено Положення про військову частину, витяг з якого в частині обов`язків начальника енерго-механічного відділу наявний у матеріалах справи (т. 2 арк. спр. 110-112).

Статтею 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

За приписами статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Інструкція № 82 визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду.

Як зазначено у пункті 3 Інструкції № 82, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

За результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити (пункт 4.1 Інструкції № 82).

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Інструкції № 82 визначено, що посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі, визначено Положенням № 243/95-ВР.

Пунктом 2 Положення № 243/95-ВР визначено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.

За приписами пункту 3 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність (пункт 8 Положення № 243/95-ВР).

Пунктом 13 Положення № 243/95-ВР визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

За приписами пункту 16 Положення № 243/95-ВР розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

У разі виявлення недостачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, установ та організацій - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).

Відповідно до пункту 17 Положення № 243/95-ВР у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Згідно з пунктом 19 Положення № 243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

За приписами пункту 21 Положення № 243/95-ВР у висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню (пункт 23 Положення № 243/95-ВР).

Проаналізувавши вище вказане, суд дійшов висновку, що притягненню військовослужбовця до дисциплінарної та матеріальної відповідальності має передувати службове розслідування, в ході якого обов`язково має бути встановлено такі обставини, зокрема як: наявність чи відсутність події, з приводу якої призначено службове розслідування, її обставини (час, місце), наслідки; всіх винних осіб, наявність причинного зв`язку між подією та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні дії військовослужбовця, якими вчинено правопорушення та завдано шкоду; ступінь вини кожної з осіб; форму вини військовослужбовця (умисно чи з необережності); умови та причини, що сприяли правопорушенню та заподіянню шкоди; якими конкретними діями завдано шкоду; встановити час втрати майна тощо.

Всі встановлені службовим розслідуванням обставини, обов`язково мають бути зазначені в акті (висновках) службового розслідування. На думку суду, відсутність таких обставин свідчить, що їх не встановлено в ході службового розслідування.

Так, дослідженням акта службового розслідування від 16.06.2017 встановлено, що у ньому відсутні відомості про період, коли сталася втрата мазуту, недостачу якого встановлено ревізією та службовим розслідуванням; якими саме протиправними діями (бездіяльністю) позивача спричинено втрату мазуту; форму вини позивача; причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) позивача та наслідками (недостача мазуту); чи був позивач матеріально-відповідальною особою; всіх винних осіб, що причетні до такої недостачі, а також їх ступінь вини.

Всі зазначені обставини є суттєвими для з`ясування чи вчинено позивачем правопорушення, форму його вини (умисне чи з необережності), відповідно, чи наявні підстави для притягнення позивача до відповідальності (дисциплінарної, матеріальної). Також, в залежності від обставин, визначається вид дисциплінарного стягнення та матеріальної відповідальності.

Натомість з акта службового розслідування слідує таке.

По-перше, недостача мазуту є наслідком розрахунку визначення кількості маси мазуту шляхом його перерахунку з мазуту неналежної якості у мазут належної якості. Внаслідок такого перерахунку 541946 кг мазуту неналежної якості, що фактично були наявні у резервуарах, перераховані у 70195 кг мазуту належної якості, нестача 471751 кг, що підтверджено розрахунком визначення кількості маси мазуту (т. 2 арк. спр. 150).

По-друге, мазут переданий позивачу тільки 29.09.2016, про що свідчить акт приймання-передавання матеріальних цінностей котельні військової частини від 29.09.2016 разом з інвентаризаційним описом (т. 2 арк. спр. 132-133), а вже у листопаді 2016 року Макарівською КЕЧ району встановлено невідповідність цього мазуту вимогам ДСТУ. Тобто, за зберігання мазуту позивач був відповідальний тільки декілька місяців. Крім того, слід зазначити, що в акті службового розслідування відсутні відомості про те, що позивач був матеріально-відповідальною особою, що його попереджено про повну матеріальну відповідальність. Як повідомив позивач, угода про матеріальну відповідальність з ним не укладалася. В акті також відсутні відомості про те, чи перевірялася якість мазуту та його відповідність вимогам ДСТУ під час складання акта приймання матеріальних цінностей від ОСОБА_2 від 29.09.2016.

По-третє, в акті службового розслідування відсутні відомості про те, які обов`язки начальника енерго-механічного відділу не виконав позивач, невиконання яких призвело до недостачі мазуту топкового М-100.

Також, слід зазначити, що у 2015 році прийом мазуту до військової частини НОМЕР_1 здійснено не особисто позивачем, а комісією. Разом з тим, форму та ступінь вини кожного з членів комісії службовим розслідуванням не встановлено.

Більш того, не з`ясування часу, коли відбулося погіршення якості мазуту, що призвело до його недостачі, та відображення в акті службового розслідування, що погіршення якості мазуту ймовірно сталося внаслідок порушення його прийому у 2015 році, або те, що погіршення якості сталося внаслідок накопичення осаду та води протягом десятиліть та не проведення робіт по чищенню резервуарів, дає суду підстави стверджувати, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням строку, визначеного статтею 87 Дисциплінарного статуту.

Суд також зауважує, що час втрати (погіршення) мазуту М-100 має суттєве значення для обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню. Так, за приписами пункту 16 Положення № 243/95-ВР, у разі неможливості встановити час втрати майна, відшкодування завданої шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків первинної вартості майна.

Разом з тим, за даними розрахунку вартості втраченого майна (т. 2 арк. спр. 156) відповідачем враховано 100 відсотків вартості та майна, до якої застосована кратність.

Вищевказані обставини свідчать про неправильний розрахунок відповідачем вартості втраченого мазуту.

З огляду на вищевикладене, суд стверджує, що акт службового розслідування та матеріали службового розслідування не дають підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, оскільки всупереч пункту 3 Положення № 243/95-ВР не встановлюють факту заподіяння позивачем прямої дійсної шкоди через його протиправну поведінку у вигляді не виконання (не належного виконання) службових обов`язків, не встановлюють вини позивача та причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріали службового розслідування не є належним та достатнім доказом правомірності притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Оскільки службовим розслідуванням не встановлено всіх обставин події недостачі мазуту, вини позивача, якими його протиправними діями завдана шкода державі, суд не надає правової оцінки, чи наявні у діях позивача ознаки будь-якого правопорушення.

Не дотримання відповідачем вимог Дисциплінарного статуту, Інструкції № 82, Положення № 243/95-ВР (порушення процедури проведення службового розслідування, не встановлено всіх обставин події), призвело до прийняття відповідачем не правильного за своїм змістом рішення наказу від 19 червня 2017 року № 578 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки», яке є протиправним та підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, утримання вартості втраченого майна з урахуванням кратності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 27 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 01 грудня 2017 року, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2017 року № 578 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, утримання вартості втраченого майна з урахуванням кратності.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 01 грудня 2017 року.

Суддя К.О. Пляшкова