Справа № 448/1490/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1490/17
Провадження № 2-а/448/135/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.11.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Романченко І.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

перекладача Романюк Б.Б.,

відповідача ОСОБА_3 (ОСОБА_3)

його адвоката Ленькової М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 (ОСОБА_3), про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,

в с т а н о в и в :

Представник позивача 13.11.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 - відповідач у справі, 07.11.2017року о 13.00 год. був затриманий в пункті пропуску «Смільниця», що на території Старосамбірського району Львівської області, під час прийому - передачі з території Республіки Польща до України на підставі Угоди про реадмісію осіб, за те, що він незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон з України до Республіки Польща на напрямку 260 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Сянки», що на території Турківського району Львівської області.

Вказує, що за результатами з'ясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом 23.09.2017року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль». В своєму поясненні відповідач вказує, що мав намір потрапити до Франції, де перебувають його батьки та брати, у зв'язку із політичними проблемами в Російській Федерації.

Зазначає, що 08.11.2017року під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону відповідач звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. Того ж дня, дану заяву направлено на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

З огляду на вищенаведене, просить суд постановити рішення про затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, подав до суду клопотання, в якому просить затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, покликаючись на те, що відповідач перебуває на території України законно, на підставі закордонного паспорта та діючої візи, тому немає підстав для його затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Баку Азербайджанської Республіки, житель АДРЕСА_1, Дагестан Російської Федерації, - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом 23.09.2017року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» на підставі закордонного паспорта НОМЕР_1.

В подальшому, 07.11.2017року о 13:00 год. в рамках Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб представниками Прикордонної Варти в Кросценко на Територію України було передано відповідача ОСОБА_3, який 05.11.2017року поза пунктом пропуску, на напрямку 260 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Сянки», що на території Сянківської сільської ради Турківського району Львівської області, незаконно перетнув Державний кордон України із Республікою Польща, чим порушив ст..9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991року.

Постановою судді Турківського районного суду Львівської області від 10.11.2017року відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 3 доби.

Разом із цим, в судовому засіданні встановлено, що 08.11.2017року під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України. Того ж дня, дану заяву направлено на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 07.11.2017 року; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 07.11.2017року; письмовими поясненнями відповідача від 07.11.2017року; актом про прийом-передачі особи від 07.11.2017року; копією постанови судді Турківського районного суду Львівської області від 10.11.2017року та іншими матеріалами справи.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011року № 3773-VI.

Відповідно до вимог частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Пунктом 3 частини 4 розділу 2 Інструкції про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та взаємодії з територіальними органами Державної міграційної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, затвердженої Наказом МВС України від 10.08.2016 №772 особи підрозділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження органу охорони державного кордону забезпечують подання до адміністративного суду за місцезнаходженням органу охорони державного кордону у визначений законодавством України строк позов про затримання іноземця та особи без громадянства до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, відповідно до частини другої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 ст. 183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Відповідно до ч.7 ст.183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засаді змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач потрапив до України на підставі закордонного паспорта, в наявності у нього є відповідна діюча віза, тобто останній перебуває на території України на законних підставах, та беручи до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували об'єктивні та обґрунтовані підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-7, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 (ОСОБА_3), про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова набрала законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус