Справа № 808/1542/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року о 17 год. 46 хв.Справа № 808/1542/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 ОСОБА_2,

представника відповідача 2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5 медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи», Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради

про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_5 медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (далі відповідач, ОСОБА_5 МСЕК), Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (відповідач 2, КУ «Обласний центр МСЕК»), в якому позивач просив суд:

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо не встановлення позивачу третьої групи інвалідності з причин інвалід з дитинства;

скасувати акт огляду ОСОБА_5 МСЕК №101 від 30.11.2016 щодо не встановлення позивачу третьої групи інвалідності з причин інвалід з дитинства;

зобовязати відповідача 1 повторно провести медико-соціальний огляд позивача з метою призначення йому третьої групи інвалідностіі з причин інвалід з дитинства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 листопада 2016 року він пройшов огляд у Токмацкій МСЕК з питання визначення та встановлення групи інвалідності, проте, відповідачем 1 за результатами огляду було складено акт огляду №101 відповідно до якого позивачу не було встановлено ІІІ групу інвалідності з причин інвалід з дитинства. Позивач вказує на те, що він є інвалідом з дитинства (від народження) через вроджені дефекти кісток, хрящів, мязів, сухожилок та суглобів, щодо зумовлює наявність підстав для призначення йому ІІІ групи інвалідності з причин інвалід з дитинства. Також, позивач вказує на те, що у 2013 2015 роках ОСОБА_5 МСЕК приймались рішення про визнання його інвалідом третьої групи з причин інвалід з дитинства, проте, у 2016 ОСОБА_5 МСЕК дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення третьої групи інвалідності. Зазначає, що з попереднього огляду МСЕК у 2015 році жодних поліпшень у стані його здоровя не відбулось, а навпаки відбулись погіршення, які потребують санаторного лікування, що зумовлює наявність підстав для встановлення йому ІІІ групи інвалідності з причин інвалід з дитинства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник ОСОБА_5 МСЕК проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що рішення про відмову у встановлені ОСОБА_4 третьої групи інвалідності з причин інвалід з дитинства є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства України. Вказує на те, що дійсно позивач має вродженні дефекти у розвитку верхньої лівої кінцівки, проте, виявлена патологія і ступінь функціональних порушень обмежує життєдіяльність в нерізкому ступені, що не дає підстав для встановлення групи інвалідності, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009. Також, представник ОСОБА_5 МСЕК вказала на те, що у попередніх роках позивачу ІІІ група інвалідності встановлювалась виключно за соціальним фактором для надання можливості позивачу офіційно працевлаштуватися та/або пройти відповідне навчання у Запорізькому обласному центрі професійної реабілітації інвалідів, проте, позивач у добровільному порядку відмовився від проходження навчання та працевлаштування, що зумовило відсутність підстав для надання йому групи інвалідності у 2016 році. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник КУ «Обласний центр МСЕК» проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень вказав на те, що у ОСОБА_5 МСЕК були відсутні підстави для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки виявлений ступінь анатомо-функціональних порушень з боку лівої верхньої кінцівки є недостатнім для встановлення ОСОБА_4 групи інвалідності, що було підтверджено Українським державним науково-дослідним інститутом медико-соціальних проблем інвалідності м. Дніпропетровська. Вказує, що у 2012-2015 роках група інвалідності встановлювалась на період працевлаштування, проте, оскільки позивач на постійну роботу не працевлаштувався, від навчання в центрі професійної реабілітації відмовився, то відпали відповідні підстави для встановлення групи інвалідності. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 30 листопада 2016 року позивач пройшов огляд ОСОБА_5 МСЕК, за результатами якого складено акт огляду медико-соціальною експертною комісією №101, в якому експертна комісія ОСОБА_5 МСЕК дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення ОСОБА_4 групи інвалідності (а.с.71-74).

Крім того, позивачу видана довідка №101 про невизнання інвалідом (а.с.10).

Позивач, не погодившись з висновком ОСОБА_5 МСЕК про невизнання його інвалідом, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагноз: «Врожденная аномалия развития левой верхней конечности, недоразвитие плеча, предплечья, укорочение конечности на 8 см, лучелоктевой синостоз, контрактура локтевого, плечевого суставов в умеренной степени, просупинационная установка предплечья функционально выгодном положении, умеренное нарушение функции верхней конечности», що не заперечувалось представниками сторін.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 15 Положення про медико-соціальну експертизу Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після пред'явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Згідно пункту 17 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до пункту 19 Положення про медико-соціальну експертизу Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пунктом 20 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, що Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Суд зазначає, що Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 №1317, визначено порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями.

Відповідно до пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров'я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є:

загальне захворювання;

інвалідність з дитинства;

нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров'я);

професійне захворювання;

поранення, контузії, каліцтва, захворювання: одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час; одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; одержані в районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов'язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання; одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Великої Вітчизняної воєн та в повоєнний період; пов'язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав; пов'язані з виконанням службових обов'язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; одержані внаслідок політичних репресій; пов'язані з виконанням обов'язків військової служби або службових обов'язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій; одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у ОСОБА_6); поранення, контузії, каліцтва, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення;

захворювання: отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях; пов'язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв'язку.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що відповідачем 1 протиправно не було встановлено йому ІІІ групу інвалідності з причин інвалідності з дитинства.

Відповідно до пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров'я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені:

обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів;

обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані;

обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає);

обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії);

обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів;

обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації;

обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, саме відповідачі у справі повинні довести ту обставину, що захворювання позивача не є підставою для визначення йому ІІІ групи інвалідності з причин інвалід з дитинства.

Так, відповідачі в обґрунтування поданих заперечень посилались на висновок Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності №2679/402, в якому зроблено висновок, що виявлена ступінь анатомно-функціональних порушень зі сторони лівої верхньої кінцівки дозволяє погодитись з рішенням Запорізької обласної МСЕК №1, яка не визнала ОСОБА_4 інвалідом (а.с.75).

Разом з тим, суд не приймає до уваги висновок Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності №2679/402, оскільки такий висновок було складено за результатами огляду ОСОБА_4 у 2005 році.

Натомість, в матеріалах справи міститься висновок ОСОБА_5 МСЕК про час настання інвалідності від 18.01.2013, в якому зазначено, що ОСОБА_4 народився з вродженою вадою верхньої лівої кінцівки, а також зазначено про те, що ОСОБА_4 за діагнозом вроджена вада розвитку лівої верхньої кінцівки, вкорочення верхньої лівої кінцівки на 8 см з 01.11.2012 визнається інвалідом ІІІ групи з дитинства (а.с.14).

Тобто, у 2013 році ОСОБА_5 МСЕК було прийнято рішення, яким ОСОБА_4 визнано інвалідом ІІІ групи з дитинства, за діагнозом вроджена вада розвитку лівої верхньої кінцівки, вкорочення верхньої лівої кінцівки на 8 см.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, Комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання інваліда. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Позивачем до матеріалів справи надано індивідуальні програми реабілітації інваліда, які видані ОСОБА_5 МСЕК та в яких зазначено у пункті вісім групу інвалідності ІІІ, причина інвалідності інвалід з дитинства (а.с.15-18).

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано довідки до акту огляду МСЕК від 26.11.2012, від 13.11.2013, від 25.11.2014, від 30.11.2015, в яких ОСОБА_4 також було встановлено ІІІ групу інвалідності з причин інвалід з дитинства (а.с.25-30).

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що протягом 2012 2015 років позивачу ОСОБА_5 МСЕК встановлювалась ІІІ група інвалідності з причин інвалід з дитинства, за наявним захворюванням вроджена вада розвитку лівої верхньої кінцівки, вкорочення верхньої лівої кінцівки на 8 см.

При цьому, в порушення вимог ч.1 ст.72 КАС України, відповідачами до матеріалів справи не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що з моменту останнього огляду експертною комісією 30.11.2015 відбулись зміни в стані здоровя позивача, в порівнянні з попередніми роками, щоб в свою чергу могло бути підставою для відмови у встановленні ІІІ групи інвалідності.

Також, суд не бере до уваги посилання відповідачів на те, що у попередніх роках підставою для встановлення позивачу групи інвалідності було надання можливості на працевлаштування та проходження навчання у Запорізькому обласному центрі професійної реабілітації інвалідів, оскільки у довідках до акту огляду МСЕК від 26.11.2012, від 13.11.2013, від 25.11.2014, від 30.11.2015 такі умови не зазначені.

А в якості підстав для встановлення інвалідності ІІІ групи у довідках до акту огляду МСЕК від 26.11.2012, від 13.11.2013, від 25.11.2014, від 30.11.2015 вказано не на соціальні фактори, а саме на діагноз вроджена аномалія розвитку лівої верхньої кінцівки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного висновку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 181, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_5 медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо не встановлення ОСОБА_4 третьої групи інвалідності.

Визнати протиправним та скасувати акт огляду ОСОБА_5 медико-соціальної експертної комісії Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради №101 від 30.11.2016.

Зобовязати ОСОБА_5 медико-соціальну експертну комісію Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради повторно провести медико-соціальний огляд ОСОБА_4.

Присудити на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко