Справа № 591/1493/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 р.Справа № 591/1493/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Курило Л.В., Русанової В.Б.

при секретарі Дудка О.А.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2017р. по справі № 591/1493/17

за позовом ОСОБА_2

до Сумської міської ради

третя особа ОСОБА_3

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просив: зобов'язати Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачеві ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) у власність земельної ділянки, загальною площею 0,0990 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Сумську міську раду передати у власність позивача ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) земельну ділянку, загальною площею 0,0990 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2017р. по справі № 591/1493/17 позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0990 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2017р. по справі № 591/1493/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій (а.с. 11).

Також судом першої інстанції встановлено, що 21.04.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для індивідуального житлового будівництва, орієнтовною площею 0.1 га (а.с. 23), але згідно пояснень представника позивача, що не заперечувалося представником відповідача в ході розгляду справи в суді першої інстанції, вказана заява позивача не була розглянута у визначений законом місячний строк і як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, вказане звернення позивача від 21.04.2016 р. взагалі не було розглянуте та відповідь на нього не надавалася.

У зв'язку з не розглядом звернення від 21.04.2016 р., позивачем було самостійно замовлено та розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність позивача вказаної земельної ділянки, що підтверджується відповідним договором із землевпорядником, про що позивач з посиланням на положення ч. 7 ст. 118 ЗК України проінформував відповідача відповідною заявою (а.с. 24) до якої додав звернення від 21.04.2016 р. та копію договору на виконання робіт із землеустрою.

Після виготовлення проекту землеустрою, проект був погоджений у порядку визначеному ст. 186-1 Земельного кодексу України, що підтверджується висновками управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області та управління архітектури та містобудування Сумської міської ради.

На підставі зазначеного проекту землеустрою, Управлінням Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області, вказана земельна ділянка зареєстрована 07.02.2017 р. з присвоєнням їй кадастрового номеру НОМЕР_2 (а.с. 12-16).

Після вчинення вказаних дій, позивач звернувся до Сумської міської ради із заявою про затвердження розробленого ним проекту землеустрою та надання йому у власність вказаної земельної ділянки. Вказане звернення позивача було розглянуте на засіданні постійно діючої комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради, рішенням якої від 10.11.2016 р. (протокол № 46 а.с. 97) було рекомендовано департаменту забезпечення ресурсних платежів від імені постійної комісії: підготувати відповідний проект, внести його на розгляд чергової сесії СМР, виступити доповідачем.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням постійно діючої комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради, рішенням якої від 24.11.2016 р. (протокол № 49 а.с. 98) було переглянуто попередні рішення щодо позивача та відмінено попереднє рішення, а саме п. 1 протоколу № 46 від 10.11.2016 р., зняте з розгляду сесії СМР дане питання. Рішенням постійно діючої комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради, від 16.02.2017 р. (протокол № 61 а.с. 99) рекомендовано департаменту забезпечення ресурсних платежів від імені постійної комісії: підготувати проект про передачу в оренду ОСОБА_3 спірної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, внести його на розгляд чергової сесії СМР, виступити доповідачем.

У зв'язку з цим, 16.03.2017 р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання спірної земельної ділянки у власність. (а.с. 17)

На вказане звернення Департаментом забезпечення ресурсних платежів СМР ((а.с. 96) було надано відповідь про те, що звернення позивача вже розглянуте на засіданні постійно діючої комісії (п. 1 протоколу № 46 від 10.11.2016 р.) та погоджено. Вказане питання повторно було розглянуте на засіданні постійно діючої комісії 24.11.2016 р. (протокол № 49) і було відмінене попереднє рішення постійно діючої комісії.

Вважаючи, що право позивача на отримання земельної ділянки у власність порушується відповідачем у справі, ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 0,0990 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1. суд першої інстанції дійшов до висновку, що виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджений в порядку встановленому ст.186-1 ЗК України. Крім того, судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 був виготовлений на замовлення позивача, містить всі необхідні документи, перелік яких зазначений в ст.50 Закону України «Про землеустрій». В той же час, у супереч наведеним вище положенням закону (зокрема ч. 9 ст. 118 ЗК України) відповідач, до виключних повноважень якого віднесено прийняття рішень про надання земельних ділянок у власність чи користування) у визначений законом строк не розглянув заяву позивача та не прийняв ніякого рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що до повноважень суду не входить формування порядку денного сесії Сумської міської ради, строків визначення строків її проведення та змісту рішення, яке може бути прийняте органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду питань порядку денного, оскільки вказані питання відносяться до виключної компетенції ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду першої інстанції із вимогою про зобов'язання відповідача передати у власність позивача ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) земельну ділянку, загальною площею 0,0990 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1., позивач послався на те, що відповідач у визначений законом місячний строк не прийняв рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її йому у власність. В той же час, на офіційному сайті Сумської міської ради оприлюднено проект рішення «Про надання в оренду земельних ділянок», згідно до п. 2 додатку до якого планується розглянути питання щодо надання в оренду на 49 років громадянину ОСОБА_3 земельної ділянки по вулиці Нахімова, кадастровий номер НОМЕР_2.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.ч. 6-11 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186- 1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З наведеного вбачається, що передача земельної ділянки у власність відбувається за визначеною приписами законодавства процедурою.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Наведені норми встановлюють право відповідача передавати земельні ділянки комунальної власності у власність громадян.

Відповідно до пп. 8 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону № 280/97ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Враховуючи положення наведених вище норм права, колегія суддів зазначає, що надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у ст. 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону № 280/97ВР органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів зазначає, що відповідачем фактично було порушено норми ЗК України щодо не розгляду у визначений законом строк заяви позивача та не прийняття жодного рішення, що перешкоджає позивачу в реалізації його права отримати земельну ділянку у власність або отримати мотивовану відмову у наданні такого дозволу.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес. При цьому, інтересом фізичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб фізичних осіб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р., поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 р. по справі № 21-87а13.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що питання передачі земельної ділянки у власність не входить до компетенції суду за відсутності рішення відповідача про задоволення заяви про затвердження проекту землеустрою чи відмову у задоволенні такої заяви. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2017р. по справі № 591/1493/17 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2017р. по справі № 591/1493/17 - залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2017р. по справі № 591/1493/17 за позовом ОСОБА_2 до Сумської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В. Русанова В.Б.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 04.12.2017 року.