Справа № П/811/1515/17
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2017 рокусправа № П/811/1515/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 р. по справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо не здійснення нарахування та виплати судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Мягкому Олексію Вікторовичу суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік"; стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за червень 2017 року в сумі 16 000,00 грн., за липень 2017 року в сумі 16 000,00 грн., серпень 2017 року в сумі 16 000,00 грн.; допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення винагороди за один місяць; зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року вирішено звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності в частині гарантій незалежності судової влади окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1744-VII, а саме:

- пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1744-VII, яким встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 гривень в частині, що стосується обрахування розміру суддівської винагороди суддів, які не проходили кваліфікаційне оцінювання, посадовий оклад яких регулюється ч. 4 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-VІІ).

Не погодившись із зазначеною ухвалою в частині зупинення провадження у справі, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, і як наслідок невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі і направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що клопотання представника відповідача від 21.09.2017 року про звернення до ВСУ для вирішення питання стосовно внесення до КСУ подання щодо конституційності окремих норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року не містить будь-якого обґрунтування необхідності зупинення провадження, а містить лише таку вимогу.

Отже, суд першої інстанції без обґрунтованого клопотання сторони, за власної ініціативи зупинив провадження у справі, порушивши вимоги п.4 ч.2 ст.156 КАС України.

Положення п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1744-VII, щодо конституційності якого порушується питання судом першої інстанції та чим обумовлене зупинення провадження у справі, взагалі не регулюють спірні правовідносини щодо призначення та виплати суддівської винагороди, які існують між позивачем та відповідачем, а тому не відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції про наявність обставин, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, з огляду на що, керуючись п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 156 КАС України, з метою повного та об'єктивного розгляду справи по суті, суд може зупинити провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності в частині гарантій незалежності судової влади окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1744-VII.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

21.09.2017 року представником відповідача подано до суду першої інстанції клопотання про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення подання до Конституційного суду України щодо конституційності в частині гарантій незалежності судової влади окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1744-VII. У зазначеному клопотанні відповідач також просив суд зупинити провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.156 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі:1) захворювання особи, яка бере участь у справі, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо її особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до її одужання;2) знаходження особи, яка бере участь у справі, у відрядженні, якщо її особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до повернення з відрядження;3) призначення судом експертизи - до одержання її результатів;4) наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було зупинено провадження у справі на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України.

Із наведеної норми КАС України вбачається, що ініціатива щодо зупинення провадження за цією підставою повинна виходити від сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та клопотання обов'язково має бути обґрунтованим, з наведенням причин, чому та чи інша обставина перешкоджають подальшому розгляду справи.

З наданого відповідачем клопотання вбачається, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області не наведено жодних обґрунтувань необхідності зупинення провадження по справі та не наведено обставин, що перешкоджають подальшому розгляду справи, а тому підстави для його задоволення у суду першої інстанції були відсутні.

Окрім того, зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності в частині гарантій незалежності судової влади окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1744-VII є безпідставним, оскільки вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання жодним чином не впливає на подальший розгляд справи №П/811/1515/17 та не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Згідно з п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п.3-4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегією суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно вирішив питання, у в зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині зупинення провадження у справі, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.156, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року в частині зупинення провадження у справі №П/811/1515/17- скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: І.Ю. Богданенко