Справа № 712/13252/17
Суддя: Пересунько Я. В.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/891/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про скасування постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження від 6 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року УПФ України в м. Черкасах Черкаської області (далі - УПФ) звернулось до суду з указаним позовом, просить скасувати постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 6 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 54207052.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 7 березня 2017 року (справа № 712/340/17а), яка набрала законної сили 22 травня 2017 року, УПФ зобов'язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 82 % розміру грошового утримання судді відповідно до розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді апеляційного суду Черкаської області згідно з довідкою апеляційного суду Черкаської області № 211/16-вих./04-45/16 від 12 грудня 2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

7 липня 2017 року до УПФ надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 червня 2017 року.

Оскільки постановою суду не було зазначено конкретної дати, з якої необхідно проводити перерахунок пенсії, то УПФ не виконав судове рішення та звернувся до суду із заявою про його роз'яснення.

12 липня 2017 року УПФ повідомило відповідача про те, що судове рішення буде виконано після отримання ухвали про його роз'яснення.

Водночас за позовом УПФ суд в іншій справі скасував постанову від 29 вересня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54207052 щодо стягнення з УПФ виконавчого збору.

Проте 17 жовтня 2017 року УПФ отримало постанову від 6 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 52407052, а також постанову від 6 жовтня 2017 року про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 104 грн 42 коп.

Проте такий розмір витрат виконавчого провадження є безпідставним, необґрунтованим та завищеним щодо їх кількості та вартості; до їх складу безпідставно включено 51 грн за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень.

Вищевикладене, на думку УПФ, свідчить про незаконність стягнення з них витрат виконавчого провадження.

У судове засідання представники позивача та відповідача не з'явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача та надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом установлено, що постановою від 6 жовтня 2017 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В. стягнуто з боржника УПФ витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 104 грн 42 коп.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом статті 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.2, п.3 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.12р. № 512/5, зареєстрованої в Мін'юсті від 02.04.12р. за №489/20802 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Інструкція) фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року N 554.

Витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Оскільки судом встановлено, що 6 жовтня 2017 року закінчено виконавче провадження № 54207052, то дії державного виконавця з прийняття оскаржуваної постанови від 6 жовтня 2017 року про стягнення витрат виконавчого провадження.

Доводи позивача про те, що розмір таких витрат необґрунтований - безпідставні, оскільки в самій постанові наведено розрахунок їх розміру, який позивачем не спростовано.

Посилання на те, що до цих витрат безпідставно включено 51 грн за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень, необґрунтовані, оскільки включення цих витрат до витрат виконавчого провадження передбачено наказом Міністерства юстиції України від 24 березня 2017 року № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження».

За таких обставин, суд констатує відсутність правових підстав для скасування постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 8, 9,11, 17, 94, 99, 128, 159-163, 181 КАС України, ст.ст. 9, 19, 152 Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про скасування постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження від 6 жовтня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, із одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Я.В. Пересунько