Справа № 295/9198/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" грудня 2017 р. Справа № 295/9198/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "25" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області , в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% від заробітку судді протиправними;

-зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирської області з 14.06.2017 року провести перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розрахунку 82% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження максимальним розміром;

- зобов'язати відповідача виплатити різницю між донарахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченим;

- зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2017 року позов задоволено.

Визнано дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області щодо відмови у призначенні і виплаті ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від заробітку судді протиправними.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирської області провести з 14.06.2017 року перерахунок призначеного ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розрахунку 82% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження максимальним розміром.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирської області виплатити ОСОБА_3 різницю між донарахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та фактично виплаченим.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирської області протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира по справі №295/9198/17.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що Указом Президента України №1001/2002 від 11.11.2002 року ОСОБА_3 був призначений суддею Попільнянського районного суду Житомирської області, постановою Верховної Ради України №300-VI від 22.05.2008 року - обраний суддею безстроково. Згідно Указу Президента України №1113/2011 від 09.12.2011 року ОСОБА_3 переведений на посаду судді Корольовського районного суду м.Житомира.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1323/0/15-17 від 30.05.2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади Корольовського районного суду м.Житомира у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 14.06.2017 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% від заробітної плати.

До стажу роботи, який дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем зарахований, серед іншого, період роботи на посаді судді, що становить 14 років 5 місяців 28 днів.

Поряд із цим, періоди роботи на посаді слідчого в органах МВС, та проходження строкової військової служби до стажу судді не зараховані з огляду на те, що це не передбачено положеннями ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що незарахування відповідачем названих періодів до стажу роботи суддею є неправомірним, оскільки має наслідком істотне звуження набутого позивачем права на отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, як однієї із конституційних гарантій незалежності судді.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, встановленим судом обставинам, колегія суддів, враховує таке.

Статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно ст. 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" , суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів", який набрав чинності з 01.01.2011 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI спірні правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року.

Пунктом 2 частини 4 статті 43 Закон України "Про статус суддів" було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний суд України в рішенні від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Враховуючи наведені норми права, правові висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки позивач на момент набрання законної сили Законом України "Про судоустрій та статус суддів" працював на посаді судді понад 10 років, за ним зберігається визначення стажу роботи на посаді судді згідно із ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03 вересня 2005 року № 865.

З урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Як встановлено судом, загальний страховий стаж роботи позивача складає 32 роки 10 місяців 26 днів, з них 14 років 5 місяців 28 днів на посаді судді.

Окрім того, з 05.05.1984 року до 25.04.1987 року ОСОБА_3 проходив строкову військову службу, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_1.

Згідно послужних списків міліціонера з 06.02.1999 року до 16.08.1999 року позивач працював на посаді старшого слідчого СВ Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області, з 17.08.1999 року до 04.12.2002 року на посаді старшого слідчого відділення податкової міліції Бердичівської ОДПІ.

Тому, враховуючи наведені норми права та встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що період строкової служби в армії та робота позивача на посадах слідчого в органах внутрішніх справ повинно бути зараховано до страхового стажу, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання.

Таким чином, позивач має право на щомісячне довічне грошове утримання позивачу повинно бути нараховано в розмірі 82% від заробітної плати працюючого судді, починаючи з 14.06.2017 року.

Не приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з відповідачем, що прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 р. № 192-VIІ (набрав чинності 29 березня 2015 року), яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 7 липня 2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Так само, у подальшому, положеннями прийнятого пізніше Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", на який посилається відповідач в обґрунтування своїх доводів, не передбачено можливості зарахування до суддівського стажу роботи в органах МВС, проходження військової служби .

Разом з тим, колегія суддів констатує, що відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Отже позивач, набувши право на зарахування до його суддівського стажу періодів роботи в органах МВС, військової служби, ще до моменту набрання чинності Законом України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", права на зарахування цих періодів не втратив, оскільки це безпосередньо впливає на розмір його довічного грошового утримання і в іншому випадку безумовно мало б наслідком звуження Конституційних гарантій незалежності судді.

Слід акцентувати увагу також і на тому, що Вища рада правосуддя у рішенні від 30 травня 2017 року № 1323/0/15-17, яким ОСОБА_3 звільнено з посади судді Корольовського районного суду м. Житомира у зв'язку із поданням заяви про відставку, встановила, що суддя має достатній для відставки стаж роботи відповідно до статей 116, 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 116 Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді складає 14 років, 5 місяців, 28 днів, то визнаючи за позивачем право на відставку, Вища рада правосуддя врахувала, що за позивачем зберігається визначення стажу роботи на посаді судді згідно із ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03 вересня 2005 року № 865.

Отже, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "25" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський