Справа № 752/17190/17
Суддя: Мирошниченко О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/510/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29.11.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі

головуючого по справі судді - Мирошниченко О.В.

за участю секретаря - Мархотка А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Королюк Ганни Анатоліївни, третя особа - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Королюк Ганни Анатоліївни АР № 437269 від 25.07.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 25.07.2017 року інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Королюк Г.А. було винесено постанову АР № 437269 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., відповідно до змісту постанови, позивач ОСОБА_1 порушив вимоги п. 9.2 б ПДР.

Позивач ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав, а саме: що працівник поліції патрульної поліції виніс постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 258 КУпАП, працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Позивач, згідно ст. 276 КУпАП, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушенні. Проте, інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Королюк Г.А. положень закону не дотрималась та розглянула справу на місці зупинення транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Королюк Г.А.с уттєво порушив права позивача, що позбавило у повному обсязі скористатися позивачеві своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Крім того, на думку позивача, відповідачем командиром другої роти третього батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Марченком В.Ю. порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Королюк Г.А. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи Департамент патрульної поліції в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що постанова серії АР № 437269 від 25.07.2017 відносно ОСОБА_1 була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено з урахуванням санкції ч.1 ст.122 КУпАП та особи правопорушника. Інспектор патрульної поліції відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, виніс постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу. Вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.07.2017 р. інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Королюк Г.А. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 25.07.2017 о 01 год. 25 хв. за адресою: в м. Києві, по проспекті Голосіївському, 82, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, під час зміни напрямку руху, не включив покажчики повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 Б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що дана постанова була винесена з урахування вимог закону, передбачених ст. 256, 283 КУпАП.

Вбачається, що в даному випадку правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором УПП, який в силу закону уповноважений на складання постанови про адміністративне правопорушення.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками Органів Національної поліції.

Відповідно ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Королюк Г.А. є працівником Органів Національної поліції, має спеціальні знання.

Як наголошує ч.1 та ч.2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За змістом ч.2 ст.70 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч.2, ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіряючи доводи позивача про те, що ним не порушувались вимоги ПДР при керуванні транспортним засобом 25.07.2017 року о 01.25 год. по пр-т Голосіївський, 82, у м.Києві, судом була відтворений відеозапис від 25.07.2017 р. з нагрудного відеореєстратору інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Королюк Г.А., який був наданий представником третьої особи на CD-носії інформації та долучений як речовий доказ у справу.

Допитана в судовому засіданні як свідок інспектор 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенант поліції Королюк Г.А., підтвердила той факт, що позивач, здійснював при зміні напряму руху не включив покажчик повороту відповідного напрямку, чим водій ОСОБА_1 порушив п. 9.2 Б ПДР.

У суду не має підстав ставити під сумнів відомості, що повідомлені свідками, їх показання об'єктивно підтверджуються іншими доказами у справі.

Крім того, оглядом у судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, встановлено, що на місці вчинення адміністративного правопорушення, водій визнав, що не включив покажчик повороту, зазначив, що забув його включити, просив поліцейського обмежитись усним попередженням.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що в судовому засіданні достеменно встановлений факт порушення водієм ОСОБА_1 вимоги п. 9.2 Б Правил дорожнього руху України. Таким чином, в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Королюк Г.А. дотримано вимог чинного законодавства при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративної відповідальності покладена в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Підстав вважати дану постанову незаконною у суду немає, а усні пояснення позивача не є переконливими, спростовані наданими стороною відповідача доказаними. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх пояснень позивачем не надано. Доказів, які б спростували вину позивача у порушенні правил дорожнього руху, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача, а тому в позові необхідно відмовити.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності з його боку порушень Правил дорожнього руху України.

А тому, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, узгоджується з вимогами чинного законодавства та матеріалами справи.

Суд вважає, що доводи позивача про порушення з боку відповідача порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, є безпідставними та такими, що не спростовують допущені позивачем порушення ПДР, що зазначені в оскаржуваній постанові.

Керуючись статтями 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163,167,171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя