Справа № 381/3796/17
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши у поряду скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, мотивуючи свої вимоги тим, що має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи. Експертною комісією Міністерства охорони здоровя України була визнана інвалідом другої групи, причиною захворювання є - захворювання повязане з аварією на ЧАЕС.15.08.2017 року позивач звернулася до управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради із заявою про видачу посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії,надавши усі необхідні документи. Виконавчий комітет Фастівської міської ради направив відповідачу подання щодо видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи. Однак відповідач листом №05-59-2306 від 13.09.2017 року відмовив у видачі вищезазначеного посвідчення, посилаючись на пункт 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачка не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вважає, що факт того, що з 1 січня 2015 року м. Фастів не є зоною радіоактивного забрудненняне змінює наслідків шкідливого впливу радіоактивного опромінення, що особа зазнала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим отримала інвалідність, і саме цей вплив є підставою для віднесення особи до категорії потерпілих.

Таким чином, позивач просить зобовязати відповідача оформити та видати їй посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії із числа потерпілих від аварії на ЧАЕС категорії 4.

Від Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації письмових заперечень проти позову не надійшло.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку,

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27 липня 1995 року було видане посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, категорія 4 (а.с. 8).

Відповідно до експертного висновку від 12.04.2017 року № 3175 Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ МНС України, ОСОБА_1 має захворювання, повязане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 9).

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0769685, ОСОБА_1 встановлена інвалідність другої групи з 24.05.2017 року, захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с.10).

Позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо підготовки подання для оформлення їй посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

При цьому, листом Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА від 13.09.2017 року №05-59/2306 ОСОБА_1 повідомлено, що з 01.01.2015 року позивач не проживає на території забрудненої зони та до потерпілих від Чорнобильської катастрофи не належить, а посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 фактично втратило чинність, підстав для віднесення ОСОБА_1 до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок ЧАЕС 1 категорії на даний час відсутні.

Конституційні права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтями 11, 14 наведеного Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Відповідно п.1 ч.1 статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1.

Як зазначалось, позивач постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю і їй було видане посвідчення категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, абзац 5 частини 2 (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом виключено також статтю 2 «Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій» та статтю 23 «Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4» Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; вказані зміни до Закону набрали чинності 01.01.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності вже не проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно вищенаведених змін до законодавства, оскільки така зона відповідно до чинного законодавства, виключена.

Виходячи із встановлених обставин та норм діючого законодавства, на момент складання експертного висновку від 12.04.2017 року та звернення із заявою про надання статусу та посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_1 не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання видати посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Крім того, листом Мінсоцполітики від 08.06.2015 року за №658/20/112-15 розяснено, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII.

Оскільки, позивач проходила огляд у 2017 році, тобто після набуття чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, то вона на момент огляду та видачі довідки МСЕК вже не мала статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України у від 21 квітня 2016 року, справа №К/800/688/16 та від 29 листопада 2016 року №К/800/1412/16.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, але у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою КМ України від 20 січня 1997 року №51, ст.159-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова