Справа № 753/9618/17
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9618/17
провадження № 2-а/753/420/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогами про визнання неправомірними дій щодо ненарахування йому пенсії в розмірі 90% від розміру грошового забезпечення та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 1 січня 2013 р., виходячи з розміру 90% від грошового забезпечення в сумі 7787,70 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що після звільнення з військової служби з 30 грудня 2008 р. йому була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 90% від розміру грошового забезпечення за 34 роки служби. У квітні 2017 р. з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві він дізнався, що йому виплачується пенсія в розмірі 80% від розміру грошового забезпечення, який станом на 1 січня 2013 р. становить 7789,70 грн.

Зазначені дії відповідача позивач вважає неправомірними посилаючись на положення статей 3, 23, 24 Конституції України, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Письмові заперечення проти позову відповідач не подав.

Вивчивши позовну заяву та надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини.

Позивач ОСОБА_2 звільнений з військової служби, перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 30 грудня 2008 р. отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно зі ст. 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги, зокрема, на військовій службі, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

На час виходу на пенсію вислуга років ОСОБА_2 становила повних 34 роки, а тому з урахуванням положень частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону, чинній на час виходу позивача на пенсію) йому було призначено пенсію в розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (посадовий оклад - 1804 грн., оклад за військове звання - 135 грн., надбавка за вислугу років (40%) - 775,60 грн. та середньомісячна суму додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за роботу з таємними документами, надбавка за особливо важливі завдання та премія).

Водночас з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.04.2017 № 9443/03/0-883 вбачається, що внаслідок подальших перерахунків пенсії позивача (в тому числі і на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2013 у справі № 753/6415/13-а) станом на 01.04.2017 його пенсія обчислена з розрахунку 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Даючи оцінку правомірності дій зазначених дій відповідача, суд керується положеннями законодавства, які визначають умови та порядок призначення та перерахунку пенсій військовослужбовцям, а також нормами Конституції України як нормами прямої дії.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

На час призначення позивачу пенсії були чинними положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, в частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ внесені зміни, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Водночас пункт 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI містить вказівку на те, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно із Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII, в частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ знову були внесені зміни, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

За приписом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 1 статті 8 та частини 1 статті 58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 22 Конституції України проголошує непорушність конституційних прав і свобод та визначає принцип, відповідно до якого при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо неконституційності частини сьомої статті 43Закону № 2262-ХІІ).

Аналіз норм Закону № 2262-ХІІ в контексті вищенаведених положень Конституції України та рішень Конституційного Суду Українидає підстави для висновку, що при здійсненні перерахунку пенсій військовослужбовців не може зменшуватися встановлене при призначенні пенсії процентне співвідношення суми пенсії до розміру відповідних сум грошового забезпечення, тобто має застосовуватися норма, що яка діяла на момент призначення пенсії.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач, застосувавши при здійсненні перерахунку пенсії позивача положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції Закону № 3668-VI, порушив конституційні принципи верховенства права та зворотної дії в часі законів, звузив конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, а відтак діяв не у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Враховуючи, що відповідно до положень частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, вимоги позивача за період з 01.01.2013 по 23.11.2016 залишені без розгляду, а відтак суд вбачає підстави для поновлення порушених прав позивача лише з 24.11.2016 у спосіб, передбачений пунктом 2 частини 4 статті 105 цього Кодексу, - шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо встановлення розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років з розрахунку 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_2 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з розрахунку 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення з 24 листопада 2016 року, та виплатити різницю з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: