Справа № 554/5438/17
Суддя: Струков О. М.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.10.2017 Справа № 554/5438/17
Провадження № 2-а/554/318/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Струков О..М., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, третя особа - Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

у с т а н о в и в:

12.07.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом в якому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП №51919523 від 29.06.2017 року.

Адміністративний позов мотивований тим, що старшим державним виконавцем не вжито усіх дій, передбачених чинним законодавством, для забезпечення виконання судового рішення, натомість винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання.

У судове засідання сторони не з'явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області до суду не з»явився, направив свої заперечення згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що 15.08.2016 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 51919523 з виконання виконавчого листа № 2-а-6104/10 від 12.01.2011 року з одночасним наданням строку для самостійного виконання рішення суду та роз'яснено підстави настання відповідальності за невиконання законної вимоги державного виконавця. Дана постанова направлена сторонам виконавчого провадження рекомендованими листами. Боржник листом від 22.11.2016 року повідомив відділ про виконання рішення суду та надав копію розпорядження від 23.02.2012 року за № 172000, однак виплату нарахованих сум боржником не провів з причин відсутності відповідного фінансового ресурсу у бюджеті. Станом на 14.04.2017 року рішення суду у повному обсязі не виконано, доказів поважності причин його невиконання відділу не надано. На боржника було двічі накладено штрафи за невиконання рішення суду та направлено повідомлення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а тому відповідачем вжито заходів примусового виконання рішення суду.

Представник Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до суду не з»явився, направив до суду письмові заперечення, в яких просив слухати справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки управлінням виконано свої зобов'язання щодо здійснення перерахунку пенсії за відповідні періоди ОСОБА_1 До повноважень управління Пенсійного фонду України питання планування доходів та видатків не віднесено, а виплати пенсій та інших платежів, управління здійснює виключно у межах фінансових ресурсів, виділених Пенсійним фондом України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Згідно виконавчого листа № 2-а-6104/10, виданого 12.01.2011 року Октябрським районним судом м. Полтава, зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії про шкоду, заподіяну здоров'ю, з урахуванням ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.10.2010 року та провести відповідні виплати. За даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 51919523.

Листом від 22.11.2016 року повідомив відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області про виконання рішення суду та надав копію розпорядження від 23.02.2012 року за № 172000, однак виплату нарахованих сум боржником не провів з причин відсутності відповідного фінансового ресурсу у бюджеті.

За невиконання рішення суду, постановою державного виконавця від 14.04.2017 року на боржника накладено штраф в розмірі 5 100 грн. та постановою від 27.06.2017 року в розмірі 10 200 грн. Крім того, до Головного управління Національної поліції в Полтавській області направлено повідомлення про вчинення посадовими особами юридичної особи - боржника кримінального правопорушення.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29.06.2017 року виконавче провадження №51919523 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (загальні умови виконання рішень зобов»язального характеру) вжито вичерпних заходів для примусового виконання рішення.

П.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає в якості однієї з підстав закриття виконавчого провадження: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, перелік заходів примусового виконання рішень не є вичерпним (ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження).

Нездійснення боржником дій по виконанню рішення зобов'язального характеру не звільняє державного виконавця від покладеного на нього обов'язку вживати всіх передбачених законом заходів для примусового виконання такого рішення, при цьому, накладення штрафів й внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Водночас, в процесі виконання виконавчого листа №2а-1819/09 від 22.06.2015 року державним виконавцем не було вчинено всіх залежних від нього дій та не надано суду належних і допустимих доказів неможливості його виконання.

Разом з тим, відповідно до постанови державного виконавця від 03.02.2017 року виконавче провадження було закінчено не у зв'язку з поверненням виконавчого документу до суду та неможливістю виконати рішення без участі боржника, як передбачено п.11 ч.1 ст.39 та ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку із вжиттям державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення суду.

Частина 1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає наслідком закінчення виконавчого провадження те, що воно не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, оскаржуване рішення фактично позбавляє позивача права на його майно.

Одночасно, основними засадами виконавчого провадження, як і адміністративного судочинства в цілому є дотримання верховенства права та обов'язковості судових рішень (пункти 1-2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.8 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Право особи на справедливий суд закріплено у статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року) ЄСПЛ зазначав, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними.

В пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року ЄСПЛ вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За змістом п.68 рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово визнавав порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції у випадках, коли держави, що є учасницями Конвенції, намагалися в окремих випадках використовувати правову казуїстику для того, щоб не виконувати зобов'язання у зв'язку з позбавленням майна приватних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження у даному випадку є фактично відмовою виконавця від виконання судового рішення, а відтак оскаржувана постанова є передчасною, протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, він підлягає віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області,третя особа - Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

Скасувати як незаконну постанову, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 29.06.2017 року у виконавчому провадженні № 51919523 з виконання виконавчого листа № 2а-6104/10, виданого 12.01.2011 року Октябрським районним судом м.Полтава, про закінчення виконавчого провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Октябрський районний суд м. Полтава протягом 10 днів.

Суддя О.М. Струков