Справа № 201/12010/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Номер провадження 2-а/201/342/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капітана поліції роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 серпня 2017 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до капітана поліції роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕAA № 140435 від 08 серпня 2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, а також скасувати зазначену постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Позивач стверджує, що інспектором не були зясовані обставини, які вказували б на наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення, тому просить позов задовольнити.

Позивач подав заяву, в якій вказує, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просив здійснити розгляд справи без його участі.

Представник Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції надав письмові заперечення проти позову, до яких додано диск із відеофіксацією правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕAA № 140435 від 08 серпня 2017 року, ОСОБА_1, керував транспортним засобом «Mersedes-Benz 313D ПЕ», д/н НОМЕР_1, кількість місць в якому разом із місцем водія становить 19, тобто більше, ніж кількість місць, які зазначені у реєстраційному свідоцтві, разом із місцем водія 18, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Диспозиція ч. 2 ст. 121 КУпАП відповідальність за порушення керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 288 КУпАП постанову посадової органу (посадової особи) у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що в якості фактичних даних, які б підтверджували винуватість позивача, Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції надано диск з відеофіксацією правопорушення.

Однак, оскаржувана постанова містить виключно виклад обставин щодо не відповідності кількості місць автотранспортного засобу під керуванням позивача кількості місць, вказаних у реєстраційному свідоцтві, при цьому відповідачем не зазначено вимоги яких нормативно-правових актів, стандартів, інструкцій, правил тощо були порушені ОСОБА_3 за описаних обставин, тобто не зазначено, які вимоги правил дорожнього руху були порушені позивачем, у звязку із чим його було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Крім того, з наданого відповідачем відеоматеріалу не вбачається, що фактична кількість місць в автомобілі під керуванням позивача різниться від кількості місць, зазначених у реєстраційному свідоцтві на цей автомобіль.

Натомість ОСОБА_1 до матеріалів позовної заяви додано тимчасовий реєстраційний талон серії ДХХ № 090899 на транспортний засіб «Mersedes-Benz 313D ПЕ», д/н НОМЕР_1, згідно з яким кількість місць у вказаному автомобілі становить 19 (а.с. 9), а також позивачем було надано протокол ПВ-1 № УТС 07-11/182Л, затверджений ТОВ «Укр-Тест-Стандарт», відповідно до якого транспортний засіб Mersedes-Benz 313D ПЕ», д/н НОМЕР_1, відповідає вимогам правил ЄЕК ООН R52-01, ЄЕК ООН R43-00, ЄЕК ООН R80-00 щодо міцності сидінь пасажирських та їхніх кріплень (а.с. 10-20).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні які-небудь фактичні дані, які б підтверджували винуватість конкретного водія.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення в частині скасування оскаржуваної постанови.

Вирішуючи позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд вважає за можливе зазначити, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Так, питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції відповідача.

Щодо клопотання представника УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про залучення останнього до участі у справі в якості співвідповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_2 є співробітником УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції та оскаржуються його дії при виконанні службових повноважень, у звязку із чим не потребує додаткового залучення УПП до участі у справі. Крім того, у відповідності до вимог КАС України позивач не надавав своєї згоди на залучення співвідповідача.

На підставі ст. 94 КАС України у звязку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до капітана поліції роти № 5 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕAA № 140435 від 08 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 2 ст. 121 КУпАП.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.П. Ходаківський