Справа № 815/2980/17     
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2980/17
У Х В А Л А

05 грудня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: не з'явився

відповідачі: не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Самойлюк Г.П. по справі за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про визнання вимоги №ф-47 від 05.05.2011 р. такою, що не є виконавчим документом (листом), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України "Про виконавче провадження", -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби, в якому позивач просить визнати "вимогу" № ф-47 від 05.05.2011р., складену Управлінням ПФУ, такою, що не є виконавчим документом (листом), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017р. ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2017р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2017р. адміністративний позов залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків до 01.11.2017р. шляхом надання до суду належно оформленого адміністративного позову із зазначенням змісту позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 КАС України до кожного з відповідачів, зокрема до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби, доказів сплати судового збору відповідно до заявлених позовних вимог у встановленому законом розмірі, доказів на підтвердження того, коли саме позивачу стало відомо про порушення її прав чи законних інтересів.

Ухвалою від 02.11.2017р. позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, яку позивач отримала 15.11.2017р.

На виконання ухвали, позивач подала до суду: заяву № 7 «Про виконані відповідні дії з виправлення недоліків …»; заяву № 8 «Вважати не пропущеним строк на виправлення недоліків на зауваження суду…»; клопотання № 9 «Про відвід судді Самойлюк Г.П. ...», заяву № 2 «Поновити строк, вважати строк звернення до суду з адміністративним позовом не пропущеним», клопотання № 3 «Про наполягання на звільненні від сплати судового збору та взяття до відома скрутного матеріального становища позивача»; клопотання № 5 «На запит відомостей та інформації по даному адміністративному позові».

В обґрунтування заяви про відвід судді Самойлюк Г.П. позивач зазначила, що суддя Самойлюк Г.П. не може брати участі в розгляді цієї справи та підлягає відводу, оскільки є обставини, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості даного судді. Так, позивач звертає увагу, що у неї виникли сумніви в об'єктивності судді Самойлюк Г.П., оскільки останньою висловлено позицію у даній справі та у справі № 815/1894/17, яку позивач вважає помилковою.

Ухвалою від 30.11.2017 р., з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 21-3473а16 (№ 800/368/16), призначено судове засідання з розгляду заяви позивача про відвід судді на 05.12.2017 р.

В судове засідання, призначене на 05.12.2017 р., позивач не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Відповідачі до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши вимоги заяви про відвід, вивчивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

За приписами ст.ст. 126, 129 Конституції України судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідно ч.ч. 1-3 ст.30 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Статтями 27, 28 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді. Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Відповідно до ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з обґрунтуванням підстав для відводу.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Суд критично ставиться до наведених позивачем підстав для відводу судді (порушення норм процесуального права під час розгляду справ №№ 815/1894/17, 815/2980/17, процесуальна бездіяльність судді тощо), оскільки вказані питання підлягають розгляду в іншому порядку, передбаченому процесуальними кодексами та законами України, а тому суддя не має законних підстав для надання оцінки вказаним доводам позивача.

Наведені позивачем в заяві обставини ніяким чином не вказують на упередженість судді у даній справі. Більш того, здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді з передбачених статтями 27, 28 КАС України мотивів, оскільки не свідчить про наявність ознак необ'єктивності чи упередженості.

Враховуючи вищезазначене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні заяви позивача про відвід судді Самойлюк Г.П.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 160, 165 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Самойлюк Г.П. по справі №815/2980/17 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про визнання вимоги №ф-47 від 05.05.2011 р. такою, що не є виконавчим документом (листом), не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.12.2017р.

Суддя: Г.П. Самойлюк