Справа № 635/1274/17
Суддя: Полєхін А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №635/1274/17
Провадження №2-а/635/55/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Полєхіна А.Ю.,

за участю секретаря - Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області в якому в остаточних позовних вимогах просив суд визнати протиправними дії Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області, які полягають у виплаті йому пенсії в розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та зобов'язати Харківське приміське управління Пенсійного фонду України Харківської області провести перерахунок його пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої йому пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Харківському приміському управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI в розмірі 949 гривень 00 копійок, тобто в розмірі меншому, ніж законодавчо встановлений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Разом з тим з 01 вересня 2015 р. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17.09.2015 року № 704-VIII в ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII були внесені наступні зміни: «Установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 вересня 2015 року - 1074 гривні». В грудні 2015 року був прийнятий та набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII. В ст. 7 цього Закону зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року -1247 гривень». Оскільки його пенсія залишилася на рівні 949 грн. 00 коп., тобто в розмірі меншому, ніж встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних осіб - він звернувся до відповідача із заявою про підвищення та перерахування пенсії. Листом від 07 лютого 2017 року відповідач повідомив його, що він не має права на отримання пенсії в розмірі мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб, мотивуючи свою позицію посиланнями на статтю 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003р. Законність своїх дій відповідач також мотивував посиланнями на постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №265 «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» в якій вказується, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, а також на ч.3 ст. 42 Закону України, «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI.

З такою позицією відповідача позивач не згоден, тому, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, вважаючи, що його права порушені незаконними діями Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Представник відповідача Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області надала до суду письмові заперечення в яких просила суд відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що відповідно до статті 28 Закону №1058-VI від 09.07.2003р. мінімальний розмір пенсії за віком для осіб, які втратили працездатність, призначається за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу. За наявності страхового стажу меншої тривалості пенсія за віком призначається у розмірі, пропорційно наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Також в своїх запереченнях відповідач посилався на ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму не працюючим пенсіонерам, пенсіонерам, які працюють, після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності. Враховуючи викладене відповідач зазначає, що оскільки страховий стаж позивача становить 25 років 1 місяць 27 днів розмір пенсії визначається пропорційно набутому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. З 01 грудня 2016 року мінімальний розмір пенсії за віком за наявності страхового стажу становить 1274,00 грн. тому розмір пенсії обчисленої з урахуванням страхового стажу тривалість 25 років 1 місяць, становить 816, 52 грн. + 77,16 грн. = 893,68 грн. Враховуючи положення п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» до пенсії ОСОБА_3 встановлено державну адресну допомогу , щоб розмір його пенсії був не менший за 949,00 грн. Крім того зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині провести відповідні виплати з 01 вересня 2015 року є безпідставними, оскільки позивачем порушено строки звернення до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того позивачем надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та його представника.

Представник відповідача Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що заперечення проти позову та надані пояснення у судовому засіданні підтримує у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1, перебуває на обліку в Харківському приміському управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за віком по Списку № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI.», призначену зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 25 років 1 місяць 27 днів (в тому числі стаж роботи по списку № 2 - 13 років 9 місяців 23 дні). Стаж врахований згідно сплати страхових внесків по 31 жовтня 2009 року з урахуванням договору № 13 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

31 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку і підвищення його пенсійної виплати до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області від 07 лютого 2017 року за № 1176-15/44 ОСОБА_1 повідомлено, що він не працює з 02 жовтня 1999 року. Загальний страховий стаж враховано по 31 жовтня 2009 року складає 25 років 1 місяць 27 днів (в тому числі по списку № 2 - 13 років 9 місяців 23 дні). Розмір пенсії становить 816,52 грн. + 77,16 грн. = 893,68 грн., державна адресна допомога 55, 32 грн.

Відтак, відповідач відмовив в у здійсненні перерахунку, зазначивши, що нарахування та виплата пенсії провадяться з додержанням вимог чинного законодавства.

Проте, враховуючи, що позивач отримує пенсію в розмірі 949,00 грн., даний факт не заперечується відповідачем, суд приходить до висновку, що підвищення до прожиткового мінімуму фактично не виплачується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України випливає, що адміністративний позов може бути поданий у межах строку звернення до адміністративного суду визначеного цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, порушення прав позивача в частині нарахування та виплати пенсії нижче прожиткового мінімуму відбувалося періодично - кожного місяця при отриманні ОСОБА_1 суми пенсії, починаючи з 01.09.2015 року, а тому кожного разу при отриманні пенсії позивач був обізнаний про порушення своїх прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені у ст. 100 цього Кодексу, за приписами частини 1 якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України встановлено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак, позивачем не було надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Суд вважає помилковим застосування до спірних правовідносин приписів ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" N 1788-XII, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно з ч. 2 ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З врахуванням вказаної норми Закону без обмеження будь-яким строком мають виплачуватися лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії і вищевказана норма Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть.

Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень, на звернення для оскарження яких Кодексом адміністративного судочинства передбачено 6 місяців.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду - 02 березня 2017 року, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 02 вересня 2016 року.

Згідно п. 9 частини 1 статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, останню подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, що стосуються періоду з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

З урахуванням наведеної вище норми права, виплата пенсії позивачу проводиться органом пенсійного забезпечення пропорційно наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком та на момент звернення позивача до суду першої інстанції розмір пенсії був нижчим ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положеннями ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, пенсія позивача не може становити менше, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Згідно з ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Як свідчать матеріали справи, пенсія позивачу за період спірних правовідносин виплачується у розмірі 949 грн.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Положеннями ст. 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 р. зазначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" від 26.03.2008 року № 265, якою передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949,00 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, є такими, що суперечать ч.3 ст.46 Конституції України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який вищу юридичну силу.

Суд звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.07.2006 року по справі „Проніна проти України" та від 12.07.2016 року по справі "Петриченко проти України" констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цих справах заявники звертались до національних судів з вимогою вирішити їх спори щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявники посилались, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що їх пенсії не повинні бути нижчими за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позови з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Європейського Суду з прав людини національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

У рішенні у справі "Великода проти України" від 03.06.2014, Європейський суд з прав людини зазначає, що неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

При цьому, суд зазначає, що виходячи з вищезазначених норм закону, розмір виплат позивачу в будь - якому разі не міг бути меншим прожиткового мінімуму, і пенсія в такому розмірі повинна була йому виплачуватися незалежно від підрахунку, здійсненого за його заробітком та стажем. Розмір пенсії позивача на рівні прожиткового мінімуму, встановлений Конституцією України.

Тобто, якщо при нарахуванні пенсії згідно законодавства, виходячи з середнього заробітку, стажу, доплат розмір пенсії становить нижче прожиткового мінімуму, виплаті підлягає пенсія в розмірі прожиткового мінімуму.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновку суду.

Відповідно до п. 18. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Пенсійний Фонд України та його органи від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 69, 71, 86, 99, 159-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського приміського управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в частині, що стосуються періоду з 01 вересня 2015 року по 02 вересня 2016 рік залишити без розгляду.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський районний суду Харківської області шляхом подачі скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін