Справа № 638/8961/17
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/8961/17 Провадження № 2-а/638/506/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Голуб Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП № 43023006, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Дзержинський відділ Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області проти позову заперечував та звернувся до суду з клопотанням про залишення адміністративного позову без розгляду у звязку із тим, що державним виконавцем прийнято постанову від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Проте подане відповідачем субєктом владних повноважень клопотання задоволенню не підлягає з урахуванням вимог ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх залученими до справи доказами, суд дійшов висновку про наступне.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідачем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП № 43023006, згідно якої з позивача стягнуто виконавчий збір в сумі 207658,27 грн.

На момент прийняття спірної постанови відповідачем на підставі постанови від 14 квітня 2014 року ВП № 43023006 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 23 січня 2013 року у справі № 385/12, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість по договору кредиту від 19 вересня 2007 року № 805/6/18/7-156 в сумі 2076582,78 грн.

Позивач вважає, що на момент відкриття виконавчого провадження згідно постанови від 14 квітня 2014 року ВП № 43023006 грошові вимоги боржника перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» по договору кредиту від 19 вересня 2007 року № 805/6/18/7-156 є погашеними відповідно ухвали господарського суду Харківської області від 10 квітня 2013 року по справі № 5023/10053/11, тому виконавче провадження має бути закінченим на підставі вимог ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Наслідками закінчення виконавчого провадження згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» є скасування вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, а також проведення інші необхідних дій у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, позивач 5 квітня 2017 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про закінчення виконавчого провадження, на яку відповідач листом від 5 квітня 2017 року № 12467 повідомив про відмову у задоволенні вимоги про закінчення виконавчого провадження, що є порушенням охоронюваних законом прав та інтересів позивача, як сторони виконавчого провадження, зокрема, в частині стягнення виконавчого збору за постановою від 24 квітня 2014 року ВП № 43023006.

По суті заявлених позовних вимог судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «УКРСОЦБАНК» укладено договір кредиту від 19.09.07 № 805/6/18/7-156, за яким позивач отримав кредитні кошти у розмірі 240000 дол. США на поточні потреби.

В подальшому відповідно постанови господарського суду Харківської області від 23.12.11 по справі № 5023/10053/11 фізичну особу підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом та розпочато процедуру ліквідації.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся до господарського суду Харківської області із заявою від 13 лютого 2012 року про визнання грошових кредиторських вимог в сумі 2634500,20 грн. заборгованості за договором кредиту від 19.09.07 № 805/6/18/7-156 до банкрута, яку судом задоволено та включено заявлені банком вимоги до складу кредиторських вимог, а банк визнано заставним кредитором.

В процесі ліквідації банкрута згідно ухвали господарського суду Харківської області від 10 квітня 2013 року по справі № 5023/10053/11 в погашення заявлених вимог банку зараховано кошти від реалізації майна банкрута в сумі 300000,00 грн. Решту заявлених ПАТ «УКРСОЦБАНК» грошових вимог до ОСОБА_1 за договором кредиту від 19.09.07 № 805/6/18/7-156 в сумі 2334450,20 грн. визнано судом погашеними.

Проте після визнання грошових вимог в справі про банкрутство ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся про стягнення тієї ж грошової заборгованості за договором кредиту від 19.09.07 № 805/6/18/7-156 до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_1, який судом задоволено та згідно з рішенням від 23 січня 2013 року по справі № 385/12 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту від 19.09.07 № 805/6/18/7-156 в сумі 2076582,78 грн.

На виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 січня 2013 року по справі № 385/12 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року по справі № 755/27836/13-ц видано виконавчий лист від 23 листопада 2013 року, відповідно якого відкрите виконавче провадження згідно постанови від 14 квітня 2014 року ВП № 43023006 на суму 2076582,78 грн. та прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП № 43023006 в сумі 207658,27 грн.

Тобто на момент звернення до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 23 листопада 2013 року про стягнення грошовою заборгованості за договором кредиту від 19.09.07 № 805/6/18/7-156 в сумі 2076582,78 грн. та відкриття виконавчого провадження за постановою від 14 квітня 2014 року ВП № 43023006 зазначені у виконавчому документі грошові вимоги є погашеними згідно постанови господарського суду Харківської області від 10 квітня 2013 року по справі № 5023/10053/11, що має наслідком закінчення виконавчого провадження відповідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведених обставин постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП № 43023006 в сумі 207658,27 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

Належних доказів скасування спірної постанови під час розгляду справи сторонами спору не надано.

Відповідно п. 5 частини 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Також вимогами п. 9 постанови пленуму ВАСУ від 13.12.10 № 3 передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам також предметно підсудні адміністративні справи з приводу оскарження постанов державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору.

Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.6,7,9,10,11,17,69,70,71,158-163,185,186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 24 квітня 2014 року ВП № 43023006.

Стягнути з Дзержинського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя: О.В. Шишкін