Справа № 809/1261/17
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа № 809/1261/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

за участю секретаря Королевич О.В.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Прос Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Івано-Франківської митниці ДФС України,

про визнання протиправними та скасування рішення № UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017 та зобов'язання Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України визначити митну вартість товарів, що її було скориговано на підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2017 ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС України про визнання незаконним та скасування рішення № UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017 та зобов'язання Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України визначити митну вартість товарів, що її було скориговано на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що 26.06.2017 представник позивача за довіреністю придбав за 12 000, 00 PLN у нерезидента «Auto Storczyk» транспортний засіб - легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель "POLO", що був в експлуатації, тип кузова - хетчбек, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1, тип двигуна - дизель, об'єм двигуна - 1589 см3, потужність двигуна - 66 КВТ, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2012, колісна формула 4х2, загальна кількість місць для сидіння - 5, кількість дверей - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, з аварійним пошкодженням, що підтверджується рахунком-фактурою №17/06/R/2017 від 26.06.2017. Зазначив, що 29.06.2017 уповноваженою особою позивача - декларантом ФОП ОСОБА_4 подано до Івано-Франківської митниці ДФС митного поста електронну митну декларацію №UA206020.2017.410043 для митного оформлення транспортного засобу. Вказав, що до митної декларації було подано такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №17/06/R/2017 від 26.06.2017, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2017/10828 від 27.06.2017; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №2011FJ67281 від 27.10.2011; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 26.06.2017; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №0380 від 26.06.2017, митну декларацію країни відправлення №17PL302010Е0077852 та митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA206020.2017.410043 від 29.06.2017. Зазначив, що відповідач 03.07.2017 оформив картку відмови в митному оформленні (випуску) UA206000/2017/000431/2 та прийняв рішення №UA206000/2017/000431/2 про коригування митної вартості транспортного засобу за резервним методом, в результаті чого митна вартість вказаного транспортного засобу визначена в розмірі 17 702, 00 PLN. Вказав, що підставою для прийняття вказаних рішень стало те, що митна вартість товару визначена за резервним методом у зв'язку з неподанням банківських документів, що підтверджують заявлену митну вартість транспортного засобу, та поданням експертного висновку. Вважає дані доводи безпідставними та протиправними, оскільки декларант подав всі необхідні документи, передбачені Митним кодексом України, для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення транспортного засобу. Відтак, вважає такі дії відповідача щодо зміни митної вартості товару порушенням Митного кодексу України. На підставі наведеного позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Суду пояснила, що 29.06.2017 декларант ФОП ОСОБА_4. подав до Івано-Франківської митниці ДФС України митну декларацію №UA206020.2017.410043 на легковий автомобіль бувший у використанні з наявними пошкодженнями аварійного характеру марки "VOLKSWAGEN", модель "POLO", тип кузова - хетчбек, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1, тип двигуна - дизель, об'єм двигуна - 1589 см3, потужність двигуна - 66 КВТ, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2012, колісна формула 4х2, загальна кількість місць для сидіння - 5, кількість дверей - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, який був придбаний ОСОБА_3 згідно рахунку-фактури №17/06/R/2017 від 26.06.2017. Зазначила, що посадова особа Івано-Франківської митниці ДФС України відповідно до ст.53 Митного кодексу України надіслала декларанту вимогу про надання експертного висновку про вартість автомобіля, підготовленого спеціалізованою експертною організацією. Крім того, при аналізі документів поданих позивачем для митного оформлення автомобіля, було виявлено розбіжності. Зазначила, що в копії митної декларації країни відправлення вказана вага брутто 1157кг (графа 35), а в митній декларації №UA206020/2017/410043 вказана вага 1082 кг. Представник відповідача пояснила, що митна декларація країни відправлення відсутня в базі даних на офіційному сайті Єврокомісії. Представник відповідача також вказала, що в графі 1 «тип декларації» митної декларації країни відправлення вказано тип ЕХ-D, що, згідно з законодавством ОСОБА_5 союзу є попередньою декларацією. Пояснила, що декларант на вимогу посадової особи митного органу надав висновок експерта №266 від 30.06.2016, у якому вартість досліджуваного автомобіля, без врахування вартості ремонтно-відновлюваних робіт, станом на момент проведення дослідження з врахуванням особливостей його стану зазначених в акті митного огляду №UA20903/2017/10828 від 27.06.2017, склала 124 101, 00 грн. Наголосила, що висновок експерта заперечує вартість автомобіля, що вказана в рахунку фактурі (12 000 PLN., що становить 83 736 грн.). У зв'язку із цим митний орган відмовив у митному оформленні транспортного засобу, винісши картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017, та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000431/2 на основі висновку експерта №266 від 30.06.2016. Крім того, вказав, що визначено митну вартість товару у розмірі 17 702, 00 PLN. На підставі наведеного в задоволенні позову просила відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заперечення проти позову, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.06.2017 представником позивача по довіреності придбано за 12 000, 00 PLN у нерезидента «Auto Storczyk» транспортний засіб - легковий автомобіль, бувший у використанні з наявними пошкодженнями аварійного характеру, марки "VOLKSWAGEN", модель "POLO", тип кузова - хетчбек, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1, тип двигуна - дизель, об'єм двигуна - 1589 см3, потужність двигуна - 66 КВТ, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2012, колісна формула 4х2, загальна кількість місць для сидіння - 5, кількість дверей - 5, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, що підтверджується рахунком-фактурою №17/06/R/2017 від 26.06.2017 та банківським документом про проведену оплату від 26.06.2017 (а.с. 20, 73-76, 117-118).

29.06.2017 декларантом, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію №UA206020.2017.410043 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено митну вартість автомобіля в розмірі 12 000,00 PLN, визначену за основним методом - за ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено: рахунок-фактуру (інвойс) №17/06/R/2017 від 26.06.2017, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2017/10828 від 27.06.2017; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №2011FJ67281 від 27.10.2011; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 26.06.2017; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №0380 від 26.06.2017, митну декларацію країни відправлення №17PL302010Е0077852 (а.с.21, 77-78, 87, 91, 93, 110, 119-121).

29.06.2017 посадовою особою митного поста сформовано електронне повідомлення декларанту про необхідність надання додаткових документів, а саме: надати експертний висновок про вартість автомобіля, підготовлений спеціальною експертною організацією (а.с. 90).

На вимогу посадової особи митниці, позивач надав висновок експерта від 30.06.2017, у якому вартість ввезеного на територію України автомобіля без врахування вартості ремонтно-відновлюваних робіт, станом на момент проведення дослідження з врахуванням особливостей його стану, зазначених в акті митного огляду №UA20903/2017/10828 від 27.06.2017, склала 124 101, 00 грн. (а.с.24-41, 94-104).

03.07.2017 відповідач за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №UA206020.2017.410043 та доданих до неї документів відмовив позивачеві у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, а саме: банківських платіжних документів, якщо рахунок було сплачено, за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару та наданням висновку експерта, підготовленого спеціальною експертною організацією.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017 (а.с. 79-80, 88).

У зв'язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 17 702,00 PLN.

Як встановлено судом, при визначенні митної вартості товару перший метод не застосований у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в ч.2 ст.53 Митного кодексу України, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари та наданням додаткової цінової інформації про товар - висновок експерта та ненадання документів, які витребовувалися згідно із ст.53 Митного кодексу України для підтвердження вартості автомобіля. 2-5 методи визначення митної вартості товарів (ст.59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). А тому відповідач при коригуванні митної вартості автомобіля застосував резервний метод на підставі висновку експерта №266від 30.06.2017 (а.с.21).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативного регулювання спірних правовідносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (далі - Кодекс) та іншими законами України.

Розділ ІІІ Кодексу регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

В ст.49 Кодексу встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 Кодексу митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.51 Кодексу митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1ст.57 Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.57 Кодексу кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.57 Кодексу застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.1 ст.58 Кодексу метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно із ч.2 ст.58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч.3 ст.58 Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.52 Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із ч.2 ст.52 Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

В ст.53 Кодексу закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 Кодексу).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.54 Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 Кодексу).

Згідно із п.2 ч.6 ст.54 Кодексу орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.55 Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №UA206020.2017.410043 від 29.06.2017, визначено за основним методом - за ціною договору, а до самої митної декларації декларантом подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору. Наведене також підтверджується актом про проведення митного огляду (переогляду) транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від №UA20903/207/10828 від 27.06.2017.

Проте, відповідачем було заявлено вимогу про надання позивачем експертного висновку про вартість автомобіля, підготовленого спеціалізованою експертною установою.

А коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу проведено відповідачем у зв'язку з ненаданням банківського та іншого платіжного документу, що підтверджують вартість придбаного транспортного засобу, та наданням висновку експерта.

Відповідно до ч.3 ст.53 Кодексу у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів ;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Судом встановлено, що представник позивача за дорученням придбав у «AUTO STORCZYK» ОСОБА_6 вживаний автомобіль марки "VOLKSWAGEN", модель «POLO», дата першої реєстрації 27.10.2011, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1, в рахунок чого сплатив 12 000, 00 PLN (а.с. 20, 73-76, 117-118).

Проведення оплати підтверджується банківським платіжним документом від 26.06.2017 року (а.с .75-76).

Відтак, декларантом позивача були надані митному органу всі необхідні та наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення транспортного засобу, зокрема, і митну декларацію країни відправлення (європейську декларацію про походження товару) №17PL302010Е0077852 від 26.06.2017, в якій зазначено ціну ввезеного автомобіля - 12 000, 00 PLN (а.с. 77-78, 78).

Таким чином, суд дійшов висновку, що декларант надав відповідачу всі необхідні та наявні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною угоди.

Відповідно, вимогу відповідача надати експертний висновок про вартість автомобіля, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, суд вважає безпідставною.

Стосовно твердження представника відповідача про виявлені невідповідності у документах поданих позивачем для митного оформлення автомобіля, а саме: зазначення різних показників ваги автомобіля 1157 кг та 1082 кг, а також відсутність реєстрації європейської декларації в базі даних офіційного сайту Єврокомісії, яка, крім того, є попередньою декларацією, а не основною, суд зазначає наступне.

Відповідно до правил заповнення «Сірої картки» (свідоцтва про реєстрацію автомобіля) в графі 35 (поле G) вказана маса транспортного засобу при експлуатації з кузовом та буксирувальним пристроєм у випадку «трактора». Саме цим пояснюється розбіжність у вазі автомобіля в митній декларації країни відправлення (1157 кг) та в митній декларації №UA206020/2017/410043, так як в останній позивачем вказана «порожня вага» автомобіля (1082 кг) (а.с. 111-112, 122-124). Поза тим, жодних додаткових доказів стосовно ваги транспортного засобу митний орган не витребовував.

Крім того, представник відповідача вказує на те, що позивачем до митного оформлення автомобіля подана декларація країни відправлення типу EX-D, яка є попередньою (тимчасовою) до заповнення декларації типу EX-A або EX-Z. Судом встановлено, та не оспорюється відповідачем, що при формуванні електронного повідомлення декларантові, посадовою особою митного органу не вказано на дану розбіжність та про необхідність надати декларацію країни відправлення типу EX-A або EX-Z.

Поряд з цим, як вбачається з ОСОБА_5 Комісії до Держмитслужби України щодо експортних декларацій країни відправлення (Генеральний директорат оподаткування та митного союзу Генеральний Директор Брюссель, 27 березня 2008 TAXUD.B.5/JZ/sk D(2008) 17044), вимога надати фізичну копію експортної декларації при імпорті є несумісною з міжнародними комерційними стандартами та сучасною митною практикою. Експортна декларація не є "власністю" імпортера, але належить експортерові та митним органами країни експорту. В більшості випадків імпортер не має доступу до експортної декларації, наприклад у випадку коли процедура експорту слідує після процедури транзиту (наприклад МДП або залізничним транспортом) експортна процедура вже підтверджена митному органу призначення та повернена експортерові. Митні органи на кордоні суміжної держави не можуть вимагати від оператора інформацію або документ який він/вона не можуть отримати та надати.

Відповідно до міжнародних митних стандартів, транспортні документи та/або інвойси, але не експортна декларація, мають бути представлені імпортером для підтвердження та перевірки митної декларації. Ці документи містять достатню інформацію, наприклад країна відправлення/призначення, вартість, тощо.

Згідно Додаток II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток),

"(b) Документи, які подаються до декларації на товари

3.16. Стандартне правило

На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог стосовно застосування митного законодавства.

Щодо відсутності вказаної декларації в базі даних на сайті Єврокомісії, суд звертає увагу на наступне. Інформація, надана даним сайтом, не є обов'язковою для Єврокомісії та носить інформативний характер. Для отримання достовірної інформації потрібно звертатись до митних органів відповідних країн. Відтак, суд не може брати до уваги вищенаведені доводи відповідача.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що подані декларантом позивача до митного оформлення документи відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України.

Наведене свідчить про недотримання відповідачем вимог ч.2 ст.53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митного вартості товару за основним методом - ціною договору.

Поряд з цим у судовому засіданні відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п'яти методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення ст.58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що відповідачем розраховано митну вартість автомобіля за ціною, яка не доведена суду поданими доказами, та без обгрунтування про неможливість застосування митним органом попередніх п'яти методів визначення митної вартості товару.

Приписами Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів, що здійснює митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено Митним кодексом України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов'язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару.

Таким, чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінивши подані декларантом документи в сукупності орган доходів і зборів мав можливість встановити як умови купівлі, так і дійсну вартість товару, що ввозився.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України визначити митну вартість товарів, що її було скориговано на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017, то суд вказує на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 51, ч.1 ст.52, ч.1 ст.53 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів; одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Із наведених положень випливає, що саме декларант, а не митний орган, визначає митну вартість товарів та обирає метод визначення цієї митної вартості.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

На думку суду, за результатами контролю митної вартості орган доходів і зборів може прийняти виключно два види рішень: про визнання митної вартості, заявленої декларантом, або про коригування митної вартості. При цьому підстави прийняття другого із названого видів рішень також вичерпно визначені законом. У разі неприйняття другого із наведених видів рішень, орган доходів і зборів повинен прийняти рішення першого виду. У цього органу відсутній вільний розсуд щодо обрання виду можливого рішення та підстав його прийняття. Тому прийняття одного із наведених рішень є обов'язком, а не дискреційним правом органу доходів і зборів.

Отже, на підставі викладеного можна дійти висновку, що суд має право вжити такий спосіб захисту прав декларанта, як зобов'язання органу доходів і зборів здійснити митне оформлення товарів за митною вартістю, заявленою декларантом. Вказана позиція суду узгоджується з висновками, висловленими в узагальненні практики застосуванням адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2017 року, здійсненим Вищим адміністративним судом України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів №206000006/2016/000437/2 від 29.12.2016 року протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. А тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1280,00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківської митниці ДФС України № UA206000/2017/000431/2 від 03.07.2017 про коригування митної вартості товарів.

Зобов'язати Івано-Франківську митницю ДФС України здійснити митне оформлення за митною вартістю, заявленою декларантом в електронній митній декларації №UA206020/2017/410043 від 29.06.2017.

Стягнути з Івано-Франківської митниці ДФС України () за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Івано-Франківським МУВС МВС Івано-Франківської області 12.03.1997) 1280 грн. (тисячу двісті вісімдесят гривень) сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі 05.12.2017.