Справа № 803/48/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. м.Київ К/800/32800/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровер ЛТД» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ровер ЛТД» звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28 жовтня 2015 року №205070011/2015/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28 жовтня 2015 року №205070000/2015/00116, а також рішення про коригування митної вартості товарів від 13 листопада 2015 року №205070000/2015/000005/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 13 листопада 2015 року №205070000/2015/00134.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішень про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані безпідставністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару за обраним позивачем методом, які є об'єктивними та такими, що піддаються обчисленню; висновки митниці щодо не підтвердження декларантом митної вартості товару визнано необґрунтованими.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Волинська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу через невідповідність наданих декларантом відомостей на підтвердження митної вартості та ненадання витребуваних митницею документів.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов контракту від 12 жовтня 2015 року №66, укладеного між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Ровер ЛТД» (покупець) та P.P.S., S.A., Pol. EІ Compillo 75, Zuera, Zaragoza, Spain (продавець), 28 жовтня 2015 року на територію України ввезено товар: їстівні субпродукти морожені свійських свиней, без будь-якої теплової кулінарної обробки, не консервовані, без вмісту харчових добавок, солі, спецій, приправ та інших домішок - печінка свиняча заморожена, в поліблоках вагою 21844 кг на загальну суму 7208,52 євро.

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем до митного посту «Луцьк» Волинської митниці ДФС подано МД №205070000/2015/020424 від 28 жовтня 2015 року, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 0,33 євро за 1 кг товару.

Для митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем подано митному органу: договір купівлі-продажу товарів від 12 жовтня 2015 року №66; специфікацію №1 від 12 жовтня 2015 року до договору від 12 жовтня 2015 року №66; інвойс від 23 жовтня 2015 року №2892; МД №205070000/2015/020424 від 28 жовтня 2015 року; міжнародну автомобільну накладну CMR, сертифікат якості від 23 жовтня 2015 року; прайс-лист від 30 вересня 2015 року; висновок експертного товарознавчого дослідження №19-09/351 від 27 жовтня 2015 року; розрахунок ціни (калькуляція) б/н; пакувальний лист від 23 жовтня 2015 року №5871; декларацію країни відправлення; інші документи, перелічені в графі 44 МД.

З посиланням на виявлення під час здійснення митного контролю у наданих декларантом на підтвердження числових значень складових митної вартості документах розбіжностей, а саме: наданий декларантом розрахунок собівартості продукції не відповідає даним, зазначеним в інвойсі, 28 жовтня 2015 року митним органом запропоновано декларанту, відповідно до ст.ст.53, 54 МК України подати додаткові документи: договір на перевезення, заявку на перевезення, інші перевізні документи, які стосуються даного товару та дадуть змогу ідентифікувати вартість перевезення, а також проформу-інвойс та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

На запит митного органу позивачем листом від 28 жовтня 2015 року за №856/2015 додатково надано заявку про купівлю іноземної валюти або банківських металів від 26 жовтня 2015 року №171 та проформу-інвойс від 10 жовтня 2015 року №5871.

За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів, митним органом встановлено, що надано заявку на придбання валюти, проте у п.3.3 контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється на основі рахунку-фактури і умови оплати - відповідно до рахунку-фактури. У рахунку-фактурі від 23 жовтня 2015 року №2892 передбачено 100% оплата за товар перед навантаженням та зазначено термін платежу - 23 жовтня 2015 року. Відповідно до гр.21 СМR навантаження відбувалося також 23 жовтня 2015 року. Тобто, умови передоплати фактично не виконані. У наданій декларантом проформі-інвойсі від 10 жовтня 2015 року №5871 вартість товару не відповідає вартості фактурі-інвойсу.

28 жовтня 2015 року Волинською митницею ДФС відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ровер ЛТД» у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2015/00116, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товару №205070000/2015/000001/2, відповідно до якого митну вартість товару визначено за ціною 0,4520 євро за 1 кг, що становить 9873,49 євро у зв'язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

Також, 13 листопада 2015 року позивачем на підставі договору купівлі-продажу товарів від 12 жовтня 2015 року №66 ввезено на митну територію України, товар «їстівні субпродукти морожені свійський свиней, без будь-якої теплової кулінарної обробки, не консервовані, без вмісту харчових добавок, солі, спецій, приправ та інших домішок - печінка свиняча заморожена» (далі - «печінка свиняча заморожена»), в поліблоках вагою 21954 кг на загальну суму 7244,82 євро.

З метою митного оформлення вказаного товару позивача до митного посту «Луцьк» Волинської митниці ДФС подано МД №205070000/2015/023173 від 13 листопада 2015 року, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 0,33 євро за 1 кг товару.

Для митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем подано митному органу: договір купівлі-продажу товарів від 12 жовтня 2015 року №66; специфікацію №1 від 12 жовтня 2015 року до договору від 12 жовтня 2015 року №66; інвойс від 09 листопада 2015 року №3047; МД №205070000/2015/023173 від 13 листопада 2015 року; міжнародну автомобільну накладну CMR, сертифікат якості від 09 листопада 2015 року; прайс-лист від 30 вересня 2015 року; висновок експертного товарознавчого дослідження №19-09/375 від 12 листопада 2015 року; розрахунок ціни (калькуляція) б/н; пакувальний лист від 09 листопада 2015 року №5873; декларацію країни відправлення; інші документи, перелічені в графі 44 МД.

З посиланням на виявлення під час здійснення митного контролю у наданих декларантом на підтвердження числових значень складових митної вартості документах розбіжностей, а саме: наданий декларантом розрахунок собівартості продукції не відповідає даним, зазначеним в інвойсі; прайс-лист від виробника товару не відповідає інвойсу, крім того, даний прайс-лист дійсний тільки до 30 вересня 2015 року, митним органом запропоновано декларанту, відповідно до ст.ст.53, 54 МК України подати: договір на перевезення, заявку на перевезення, інші перевізні документи, які стосуються даного товару та дадуть змогу ідентифікувати вартість перевезення, а також проформу-інвойс та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

13 листопада 2015 року позивачем листом за №988/2015 на вимогу митного органу додатково надано платіжне доручення в іноземній валюті від 02 листопада 2015 року №209 та проформу-інвойс від 09 листопада 2015 року №5873.

За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів, митним органом встановлено, що надане платіжне доручення в іноземній валюті від 02 листопада 2015 року не містить реквізитів, що дають змогу ідентифікувати оплату за дану поставку товару. У той час, як п.3.3 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється на основі рахунку-фактури і умови оплати - відповідно до рахунку-фактури, у рахунку-фактурі від 09 листопада 2015 року №3047 передбачено 100% оплата за товар перед навантаженням та зазначено термін платежу - 09 листопада 2015 року. Наданий висновок експертного товарознавчого дослідження від 12 листопада 2015 року №19-09/375 містить посилання та аналіз ціни ринку таких країн-імпортерів як Польща та Естонія, або містить цінову інформацію на інші м'ясопродукти. Жодне із джерел цінової інформації Висновку експертного товарознавчого дослідження не містить ціну на товар «печінка свиняча заморожена…», країна походження Іспанія. Враховуючи викладене, митниця зазначила, що Висновок експертного товарознавчого дослідження носить інформаційний характер та не можу бути використаним для підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

13 листопада 2015 року Волинською митницею ДФС відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ровер ЛТД» у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2015/00134, а також прийнято рішення про коригування митної вартості товару №205070000/2015/000005/2, відповідно до якого митну вартість товару визначено за ціною 0,4662 євро за 1 кг, що становить 10234,95 євро у зв'язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

З метою випуску товарів у вільний обіг позивачем 28 жовтня 2015 року та 13 листопада 2015 року Волинській митниці (м/п Луцьк) надано митну декларацію з уточненою митною вартістю №205070000/2015/020514 та митну декларацію з уточненою митною вартістю №205070000/2015/023391.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як передбачено ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.9 ст.58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем (комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням); належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів); роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. (ч.21 ст.58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З урахуванням положень вищенаведених норм та встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Надання неналежних документів або часткове надання витребуваних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Як вбачається із матеріалів справи, митним органом під час здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, використаних при обчисленні митної вартості, було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містили неповні відомості щодо числових значень складових митної вартості товарів, зокрема, за митною декларацією №/2015/020424 - розрахунок собівартості продукції не відповідав даним, зазначеним в інвойсі, декларантом не надано банківського платіжного документа про оплату товару при встановленій у рахунку-фактурі від 23 жовтня 2015 року № 2892 умови щодо 100% попередньої оплати; за митною декларацією №/2015/023173 - не надано платіжного документа щодо попередньої оплати товару, прайс-лист від виробника товару від 31 серпня 2015 року не відповідає інвойсу від 09 листопада 2015 року №3047 та був дійсний тільки до 30 вересня 2015 року.

Так, пунктом 3.3 контракту від 12 жовтня 2015 року №66 передбачено, що оплата товару здійснюється на основі рахунку-фактури і умови оплати - відповідно до фактури. У рахунку фактурі від 23 жовтня 2015 року №2892 передбачено 100% попередня оплата товару перед навантаженням та зазначено термін платежу - 23 жовтня 2015 року, у рахунку-фактурі від 09 листопада 2015 року №3047 передбачена 100% попередня оплата перед навантаженням та зазначено термін платежу - 09 листопада 2015 року. З урахуванням положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України, декларант повинен надати для підтвердження заявленої митної вартості банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проте, позивачем таких документів при митному оформленні подано не було. Із калькуляції без дати та номера неможливо встановити на яких умовах поставки здійснено розрахунок собівартості та станом на яку дату вказана калькуляціє є актуальною, у калькуляції відсутні витрати на здійснення страхування та перевезення товару, що є обов'язковим на умовах поставки СІР.

Отже, в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару. За вказаними обставинами митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до норм митного законодавства. При цьому відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак позивач витребуваних документів щодо підтвердження заявленої митної вартості не надав. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Надана позивачем на вимогу митного органу заявка про купівлю іноземної валюти або банківських металів від 26 жовтня 2015 року №171 не є належним документом щодо підтвердження оплати товару відповідно до п.3.3 контракту та рахунку-фактури від 23 жовтня 2015 року № 2892, а вартість товару у проформі-інвойсі від 10 жовтня 2015 року №5871 не відповідає вартості фактури-інвойсу; подане декларантом платіжне доручення в іноземній валюті від 02 листопада 2015 року №209 здійснено по інвойсу від 14 жовтня 2015 року №5871, при цьому для митного оформлення позивачем надавався рахунок-фактура від 09 листопада 2015 року №3047, зазначений у платіжному дорученні №209 інвойс від 14 жовтня 2015 року №5871 до митного оформлення не подавався і жодного відношення до поставки не має.

Вищенаведені обставини підтверджують обґрунтованість сумнівів митниці щодо достовірності поданих декларантом відомостей при митному оформленні товару; висновки судів попередніх інстанцій щодо належності наданих позивачем документів є невірними.

У зв'язку з неможливістю об'єктивного визначення ціни товару за наданими позивачем документами через наявність чисельних розбіжностей та ненадання на законні та обґрунтовані вимоги митного органу додатково витребуваних документів, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що є підставою для визначення митної вартості товарів у спосіб, передбачений ст.57 Митного кодексу України. При визначенні митної вартості товару митницею обґрунтовано застосований резервний метод оцінки згідно ст.64 Митного кодексу. У рішеннях митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів; рішення митниці за формою та змістом відповідають встановленим законом вимогам.

За вказаними обставинами, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої зокрема у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 21-5204а15, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, а також карток відмови у прийнятті митної декларації, митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, підстав для скасування оскаржуваних рішень митниці та карток відмови не вбачається.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Колегія суддів прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих рішень, які підлягають скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровер ЛТД» відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді