Справа № 808/2066/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року о/об 11 год. 09 хв.Справа № 808/2066/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 15/10/08-01-10-03 від 25.04.2017 року)

від відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності №2-530 від 26.03.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь УК у Комунарському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025435 в ГУДКС України у Запорізькій області МФО 813015) податкового боргу:

- з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 71 684,38 грн. (код платежу 11010500 на р/р 0005);

- з військового збору в сумі 5 422,00 грн. (код платежу 11011000 на р/р 0005).

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі ПК України) та зазначено, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 71 684,38 грн. та з військового збору в сумі 5 422,00 грн., який виник в результаті несплати відповідачем сум самостійно узгоджених податкових зобов'язань.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що ОСОБА_1 прийняв спадщину, проте нотаріусом невірно оформлені документи, та 17 липня 2017 року нотаріусом виправлені помилки та відповідно чинного законодавства України при спадкуванні власник оподатковується за нульовою ставкою. Просить скасувати податок з ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 29 листопада 2017 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Станом на час розгляду адміністративної справи у суді за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) обліковується податковий борг з :

- податку на доходи з фізичних осіб в сумі 71 684,38 грн.;

- військового збору в сумі 5 422,00 грн.

Вказаний податковий борг виник на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подавалась декларація про майновий стан і доходи вх.№ від 25 квітня 2016 року, у якій ОСОБА_1 самостійно визначено суми грошових зобов'язань, що підлягають сплаті у бюджет:

- податку на доходи фізичних осіб у розмірі 71 684,38 грн.;

- військового збору у розмірі 5 422,00 грн.

Вказане податкове зобовязання відповідачем у встановлений законом термін сплачено не було, через що воно набуло статусу податкового боргу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 ПК України ГУ ДФС у Запорізькій області 21 березня 2017 року була сформована податкова вимога №1473-17/27 на загальну суму 77106,38 грн., яка надсилалась відповідачу засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана ОСОБА_3 11 квітня 2017 року.

Отже, з огляду на вищевикладене та відповідно до інтегрованих карток платника податку з доходів фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 загальна сума податкового боргу з податку на доходи з фізичних осіб складає 71 684,38 грн., та з військового збору становить 5 422,00 грн., - який до теперішнього часу не погашений.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами пункту 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до чинного законодавства України при спадкуванні власник оподатковується за нульовою ставкою, отже відповідач не повинен сплачувати заявлений позивачем податковий борг, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту а) підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються обєкти спадщини, що успадковується членами сімї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Про те суд звертає увагу на ту обставину, що у Податковому кодексі України також зазначено, що підпункт "а" підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 в редакції Закону № 1910-VIII від 23.02.2017 - застосовується до доходів, отриманих починаючи з 1 січня 2017 року платником податків у вигляді спадщини/дарунка.

Суд зазначає, що відповідач 17 грудня 2014 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, та заведено спадкову справу №636/2014.

ОСОБА_1 до податкового органу подавалась декларація про майновий стан і доходи вх.№ від 25 квітня 2016 року, у якій задекларовано дохід за звітний 2015 рік від нерезидента у сумі 361466,88 грн., та самостійно визначено суми грошових зобов'язань, що підлягають сплаті у бюджет:

- податку на доходи фізичних осіб у розмірі 71 684,38 грн.;

- військового збору у розмірі 5 422,00 грн.

Таким чином, посилання відповідача на підпункт "а" підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 в редакції Закону № 1910-VIII від 23 лютого 2017 року суд вважає безпідставним.

Відповідно до підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 ПК України (в редакції, чинній, на 20 вересня 2015 року) об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

За приписами пункту 167.2 статті 167 ПК України (в редакції, чинній, на 20 вересня 2015 року) ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Щодо того, що відповідачем надавались уточнюючі декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік суд зазначає наступне.

По-перше суд звертає увагу, що уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, подана відповідачем до податкового органу 12 жовтня 2017 року, відповідно до листа ГУ ДФС у Запорізькій області від 20 листопада 2017 року №3525/14/08-01-13-02-11 заповнена з порушенням статті 48 Податкового кодексу України, отже на підставі пункту 48.7 статті 48 ПК України не вважається податковою декларацією.

Також суд зазначає, що уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, подана відповідачем до податкового органу 25 жовтня 2017 року, відповідно до листа податкового органу від 21 листопада 2017 року №3556/14/08-01-49-02-14, заповнена з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності, у звязку з чим відповідачу було запропоновано подати уточнюючу податкову декларацію про майно та доходи за 2015 рік, оформлену відповідно до Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затверджену Наказом Міністерства фінансів України від 02 жовтня 2015 року №859.

Отже, відповідно до вищевикладеного, та як зазначав відповідач, оскільки податкові декларації складені з порушенням вимог ПК України, такі документи не є податковими деклараціями.

Суд вважає, що відповідач зобовязаний сплатити податок на доходи фізичних осіб у розмірі 71 684,38 грн. та військовий збір у розмірі 5 422,00 грн., визначені ОСОБА_1 у податкові декларації про майновий стан і доходи вх.№ від 25 квітня 2016 року.

В підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1. статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога це письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

ГУ ДФС у Запорізькій області на підтвердження податкового боргу відповідача з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 71 684,38 грн. та з військового збору в сумі 5 422,00 грн. надано інтегровані картки ОСОБА_1 із зазначеного податку та збору, довідки про заборгованість, податкову вимогу, податкову декларацію про майновий стан і доходи вх.№ від 25 квітня 2016 року.

На момент розгляду справи в суді, вказані суми податкових зобовязань відповідачем не сплачені, заборгованість перед бюджетом не погашена.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку відповідачем податкової заборгованості Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача зазначеного податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Головного управління ДФС у Запорізькій області є доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11,71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Управління Казначейства у Комунарському районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025435 в ГУДКС України у Запорізькій області МФО 813015) податкового боргу:

-з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 71 684,38 грн. (код платежу 11010500 на р/р 0005);

-з військового збору в сумі 5 422,00 грн. (код платежу 11011000 на р/р 0005).

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов