Справа № 826/10069/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

до

про

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Тест"

підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Тест" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з недопуском відповідачем посадових осіб Головного управління ДФС у м. Києві до проведення перевірки, начальником Головного управління ДФС у м. Києві 29.06.2017 року прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Тест".

Представники позивача в судовому засіданні заявлену позовну вимогу підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити адміністративний позов з підстав, зазначених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що оскаржуване рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків є протиправним та просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні, суд керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.06.2017 року на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року, відповідно до ст. 20, 77,82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами, з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів начальником Головного управління ДФС у м. Києві прийнято наказ №5123 про проведення документальної планової виїзної перевірки "Євро-Тест" з 27.06.2017 року тривалістю 20 робочих днів. з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, а також видано направлення на перевірку від 27.06.2017 року №735/26-15-14-02-03, №734/26-15-14-02-03, №736/26-15-14-02-03, №1439/26-15-14-06-04.

27.06.2017 року працівниками Головного управління ДФС у м. Києві було здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності відповідача, однак директор товариства повідомив про недопуск до перевірки, мотивуючи тим, що наказ №5123 від 15.06.2017 року складено з порушенням вимог Податкового кодексу України, в зв’язку з чим працівниками Головного управління ДФС у м. Києві було складено акт недопуску до проведення перевірки від 27.06.2017 року, з яким ознайомлено представника підприємства.

29 червня 2017 року начальником Головного управління ДФС у м. Києві було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Євро-Тест" на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України у зв’язку із відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст.94 Податкового кодексу України .

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, арешт майна платника є наслідком дій платника та може бути застосовано з двох підстав: якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Разом з цим, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Підпунктом 94.19.1 пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Диспозиція правової норми пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України визначає строк 96 годин, протягом яких суд спроможний підтвердити обґрунтованість прийнятого контролюючим органом рішення про арешт майна, з чого випливає обов'язок податкового органу, якому ця норма адресована, звернутися за підтвердженням адміністративного арешту майна в межах цього строку. Недотримання вищезазначеного строку, який в силу абзацу 2 пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України не може бути продовжений, унеможливлює правозастосування цієї норми в силу законодавчих приписів та унеможливлює вирішення судом питання про визнання арешту обґрунтованим.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини та правове регулювання спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для застосування адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Тест", що є правовою підставою для відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа