Справа № 817/1729/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року 11 год. 40 хв. РівнеСправа № 817/1729/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 10 серпня 2017 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 20 грудня 2016 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі іменується позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №011630 від 31.10.2017.

Ухвалою судді від 15.11.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче провадження у справі закінчено, справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні 30.11.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив суду, що вважає протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №011630 від 31.10.2017. Представник зазначив, що ОСОБА_3 є власником автомобіля, який використовував ОСОБА_4 в особистих цілях. Тому, в даному випадку позивач не виступав автомобільним перевізником, до якого повинен бути застосований адміністративно-господарський штраф. Крім того, представник позивача наголошує на те, що в ході перевірки транспортного засобу помилково була надана товарно-транспортна накладна, в якій перевізником виступає ОСОБА_3 В даній накладній, як вказав представник, відсутні будь-які підписи, тому вона не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження фактичного здійснення перевезення позивачем. Тому, представник ОСОБА_3 просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та зазначив, що була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки Daimler-Chrysler-313, державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого встановлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складений акт від 14.09.2017. Згодом, 11.10.2017 на адресу позивача було направлено повідомлення щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на який зявився представник ОСОБА_3 Відповідно до його пояснень, транспортний засіб був наданий в тимчасове користування ОСОБА_4, який не надав послуг з перевезення вантажів, а використав автомобіль в особистих цілях. Однак, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, відповідно до товарно-транспортної накладної № 000669 від 12.09.2017 автомобільним перевізником є ОСОБА_3, вантажовідправником ОСОБА_4, вантажоодержувачем ОСОБА_5 Таким чином, Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області прийняте рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. Тому, відповідач вважає спірну постанову правомірною та обґрунтованою, а відтак просить суд в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 30.11.2017 відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України була оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2017 року уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області під час проведення рейдової перевірки на автомобільній дорозі Н-10 «Стрий-Чернівці» біля м. Калуш було встановлено, що з використанням транспортного засобу Daimler-Chrysler-313, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, надавалися транспортні послуги з перевезення вантажу відповідно до товарно-транспортної накладної №ОПТ-000609 від 12.09.2017 без наявності договору особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті та індивідуальної контрольної книжки водія. Відповідно складений Акт №015789 від 14.09.2017 (а.с.30).

За вказане порушення вимог, тобто за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідно до постанови в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області №011630 від 31.10.2017 до субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 був застосований адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а.с.43).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає ОСОБА_6 України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (надалі - ОСОБА_6 № 2344-ІІІ).

ОСОБА_6 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону № 2344 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п.2, 17 п.5 Положення №103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення №103).

Згідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, суб'єктом відповідальності за вказане правопорушення є автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (статті 33 Закону № 2344-III).

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Daimler-Chrysler-313, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним з видів діяльності позивача є надання послуг вантажним автомобільним транспортом (код КВЕД 49.41), що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до статей 908, 909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, статтею 50 Закону № 2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що 14.09.2017 під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області перевезення транспортним засобом марки Daimler-Chrysler-313, державний номер НОМЕР_1, вантажу здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної № ОПТ-000669 від 12.09.2017, яка і була предявлена під час здійсненої перевірки (а.с.42).

Як встановлено судом, згідно з даною товарно-транспортною накладною перевезення товару від вантажовідправника ОСОБА_4, до вантажоодержувача ОСОБА_5, здійснювалося перевізником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні статей 908, 909 Цивільного кодексу України, статті 50 Закону № 2344-III підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

Дана обставина є доказом використання 14.09.2017 саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 в господарській діяльності для перевезення відповідного вантажу, транспортного засобу, який перебуває у його власності, а тому саме позивач у спірних відносинах має статус автомобільного перевізника, та є суб'єктом відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

При цьому, слід зазначити, що товарно-транспортна накладна відповідно до статті 48 Закону № 2344-III є документом, на підставі якого виконується вантажне перевезення, була пред'явлена до перевірки та описана в акті перевірки №015789 від 14.09.2017.

Таким чином, на час проведення перевірки в розпорядженні уповноважених осіб Укртрансбезпеки були наявними документи, в яких зафіксовані відомості щодо автомобільного перевізника. Подальше твердження представника ОСОБА_3 і під час розгляду відповідачем справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, і під час судового розгляду щодо помилкового предявлення вищевказаної товарно-транспортної накладної та здійснення перевезення громадянином ОСОБА_4 своїх особистих речей суд розцінює як спробу уникнення відповідальності. Крім того, вищевказані доводи позивача не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Посилання представника позивача на відсутність у предявленій під час перевірки товарно-транспортній накладній підписів сторін, переліку товару, судом оцінюється критично, оскільки враховуючи наявність такої накладної, недоліки товарно-транспортної накладної не є беззаперечним свідченням відсутності транспортування товару та не впливають на факт встановлення перевізника у даних правовідносинах, яким є позивач.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тому постанова Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області № 011630 від 31.10.2017 про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та обгрунтованою. Відтак, в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська