Справа № 337/2021/17(2-а/337/159/2017)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 337/2021/17(2-а/337/159/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Кругового О.О. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

на постанову Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 20 вересня 2017 року по справі

за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, 3 особи Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 13.06.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району (далі - РА Запорізької МР по Хортицькому району), 3 особи Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області (далі - Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області), в якому з урахуванням уточнень від 10.07.2017 року, в яких в якості 3 особи також зазначено - ОСОБА_4 просить визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань захисту прав дитини РА Запорізької МР по Хортицькому району, оформлене протоколом №1 від 18.01.2017 року та рішення РА Запорізької МР по Хортицькому району, оформлене листом №3263/01-11/03 від 20.01.2017 року, про відмову Хортицькому ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області в надані дозволу на реалізацію нерухомого майна ОСОБА_2, а саме квартири АДРЕСА_1.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано РА Запорізької МР по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, прийняти розпорядження за результатами розгляду питання про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна ОСОБА_2

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, та ОСОБА_4 починаючи з 27.12.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним судовим рішенням від 10.06.2014 року по справі 337/2891/14-ц(2а/337/1198/2014). Від шлюбу ОСОБА_1, та ОСОБА_4 мають малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення шлюбних відносин проживає разом з позивачкою (а.с.5-7).

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.52-53).

В даній квартирі зареєстровано: ОСОБА_1, 1985 року народження, ОСОБА_2, 2004 року народження, ОСОБА_5, 1985 року народження, ОСОБА_6, 2008 року народження, ОСОБА_7І, 1979 року народження (а.с.50,51).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2015 року у справі №337/1025/15-ц (№2/337/676/2015), яке набрало законної сили 16.03.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто компенсацію вартості реалізованих транспортних засобів в розмірі 509 343 грн. (а.с.8-21).

В межах розгляду вказаної цивільної справи, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2015 року на вищезазначену квартиру, яка належить ОСОБА_4, накладено арешт (а.с.22).

На даний час на виконанні в Хортицькому м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП №50751452, відкрите 07.04.2016 року, щодо виконання виконавчого листа №2/337/676/2015, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 30.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 509 343 грн. (а.с.23).

15.04.2016 року державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області, в межах здійснення даного виконавчого провадження винесено постанову про накладання арешту на все майно ОСОБА_4 та оголошення заборони відчуження будь-якого майна, яке йому належить (а.с.24) та 26.04.2016 року складено акт, яким описана та арештована чотирикімнатна квартири АДРЕСА_1, яка була передана на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Листом №34402 від 15.12.2016 року на виконання вимог п.28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області звернувся до РА Запорізької МР по Хортицькому району, як органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію зазначеного нерухомого майна боржника ОСОБА_4 з метою виконання виконавчого листа №2/337/676/2015, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 30.03.2016 року.

Згідно з витягу з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини РА Запорізької МР по Хортицькому району від 18.01.2017 року, у наданні дозволу на реалізацію вищезазначеної квартири відмовлено (а.с.28).

Вказане рішення обґрунтовано тим, що в квартирі зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_2, 2004 року народження, та ОСОБА_6, 2008 року народження, і у разі передачі на реалізацію вказаного нерухомого майна порушаться їх житлові права.

20.01.2017 року листом №3263/01-11/03 РА Запорізької МР по Хортицькому району повідомила Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області про зазначену відмову (а.с.78).

Вважаючи, що вищезазначене рішення та лист є такими, що порушують права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_1, в його інтересах звернулася до суду з відповідним позовом.

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 року №44/25, ратифікованої постановою Верховної ради України №789 від 27.02.1991 року вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Законом України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26.04.2001 року (далі - Закон №2402-III) визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Статтею 17, 18 Закону №2402-III, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», визначені гарантії забезпечення прав неповнолітнього щодо житлових приміщень, власниками, користувачами якого вони є, а саме: діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, що їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Приписами ст.214 СК України, ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 (далі - Порядок №866) визначено, що органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Пунктом 67 Порядку №866 визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається, зокрема районною держадміністрацією за поданням служби у справах дітей, після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини, лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надання дозволу на реалізацію вищезазначеної квартири в даному випадку є неправомірним, оскільки в ній зареєстровані двоє неповнолітніх дітей, надання ж відповідного дозволу суттєво порушує їх житлові права, що свідчить про правомірність прийнятого комісією з питань захисту прав дитини РА Запорізької МР по Хортицькому району рішення, оформленого протоколом №1 від 18.01.2017 року.

Крім того судом вірно встановлено, що доводи позивача стосовно незаконності здійснення реєстрації неповнолітньої ОСОБА_6 в спірній квартирі, зокрема, через наявність накладеного на неї арешту майна, свідчать про наявність окремого спору з даного питання.

До повноважень органу опіки та піклування при наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна не входить обов'язок перевіряти та давати оцінку правомірності реєстрації особи в житловому приміщенні, оскільки дані повноваження належить органу, що здійснює зазначену реєстрацію.

Також є безпідставними посилання позивача, що у випадку надання дозволу на реалізацію спірної квартири житлові права неповнолітнього ОСОБА_2 не будуть порушені, оскільки він понад два роки вже не проживає в цій квартирі через створення його батьком ОСОБА_4 неналежних для цього умов, оскільки факт не проживання в даній квартирі не позбавляє неповнолітню особу у здійсненні реалізації законного права користування нею, що після її продажу буде неможливим.

Разом з тим судом вірно зазначено, що на виконання своїх повноважень як органу опіки та піклування РА Запорізької МР по Хортицькому району, отримавши рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.01.2017 року, в порушення вимог п.4.36 Положення, зокрема про РА Запорізької МР по Хортицькому району, затвердженого рішенням ради №55 від 25.08.2016 року, не прийняла відповідне розпорядження (рішення), обмежившись лише листом №3263/01-11/03 від 20.01.2017 року про відмову Хортицькому ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області в надані дозволу на реалізацію нерухомого майна ОСОБА_4, а саме квартири АДРЕСА_1, чим допустила протиправну бездіяльність, оскільки не вчинила необхідних дій у спосіб, передбачений законам.

Дані обставини свідчать про правомірність висновків суду першої інстанції щодо визнання вищезазначених дій відповідача протиправними та наявність підстав для зобов'язання РА Запорізької МР по Хортицькому району, як орган опіки та піклування, прийняти розпорядження за результатами розгляду питання про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна ОСОБА_4

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 20 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай