Справа № 804/5460/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 р. Справа № 804/5460/17
29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Представник позивача клопотав про розгляд в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
20.11.2017 року від представника відповідача надійшло заперечення, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків визначених п.п.102.2 цієї статті має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 ПК України), що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом. А якщо така декларація була подана пізніше, - за днем фактичного подання. Таким чином, перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 термінів сплати самостійно визначених грошових зобов'язань, визначених у п.287.3 ст. 287 ПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що 09.06.2017 року на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків з громадян, майнових податків і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до Наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області №146 від 16.01.2017 року проведено камеральну перевірку своєчасності сплати орендної плати з фізичних осіб за орендну плату земельної ділянки державної та комунальної власності за 2013-2014 роки ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати земельного податку, за результатами якої складений акт від 09.06.2017 року №6041/04-36-13-01/НОМЕР_1.
Наказ про проведення планової або позапланової перевірки не видавався.
Згідно акту перевірки та інтеграційних карток вбачається відображення порушення платником податків термінів погашення грошових зобов'язань з плати за землю протягом строків, визначених пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 та пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, які виникли на підставі:
- акт інвентаризації від 29.01.2014 року, граничний термін сплати - 30.01.2014 року, дата сплати - 12.05.2014 року, кількість днів затримки сплати - 103, сума сплаченого податкового боргу - 3124,15 грн.;
- акт інвентаризації від 29.01.2014 року, граничний термін сплати - 30.01.2014 року, дата сплати - 12.05.2014 року, кількість днів затримки сплати - 103, сума сплаченого податкового боргу - 3634,30 грн.;
- акт інвентаризації від 29.01.2014 року, граничний термін сплати - 30.01.2014 року, дата сплати - 12.05.2014 року, кількість днів затримки сплати - 103, сума сплаченого податкового боргу - 108,4 грн.;
На підставі акту перевірки від 09.06.2017 року №6041/04-36-13-01/НОМЕР_1 Головне управління ДФС у Дніпропетровській області прийняло:
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із такого.
У заявленому спорі оскаржується нарахування штрафу за затримку сплати узгоджених грошових зобов'язань з земельного податку на термін від 31 до 1088 днів.
Згідно акту перевірки платником податків допущено порушення сплати:
- згідно акту інвентаризації від 29.01.2014 року №1, яким визначено граничний термін сплати грошового зобов'язання по орендній платі за землю, термін сплати якого порушено 30.01.2014 року.
Відповідно до статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
При цьому, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань (стаття 113 Податкового кодексу України).
Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 Податкового кодексу України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Згідно із підпунктами 286.2, 286.3 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
В розглянутому спорі позивачем обраний щорічний порядок звітування, що вбачається із матеріалів справи.
- до 02 вересня 2013 року, поза межами 1095-денного терміну, оскільки такий термін сплинув 02 вересня 2016 року, а оскаржуване рішення винесено 04 липня 2017 року;
- до 31 грудня 2013 року, поза межами 1095-денного терміну, оскільки такий термін сплинув 31 грудня 2016 року, а оскаржуване рішення винесено 04 липня 2017 року;
- до 31 січня 2014 року, поза межами 1095-денного терміну, оскільки такий термін сплинув 31 січня 2017 року, а оскаржуване рішення винесено 04 липня 2017 року;
- до 04 грудня 2013 року, поза межами 1095-денного терміну, оскільки такий термін сплинув 04 грудня 2016 року, а оскаржуване рішення винесено 04 липня 2017 року;
- до 30 січня 2014 року, за актом інвентаризації поза межами 1095-денного терміну, оскільки такий термін сплинув, 30 січня 2017 року, а оскаржуване рішення винесено 04 липня 2017 року.
Вирішуючи питання правомірності дій контролюючого органу щодо проведення камеральної перевірки позивача та винесення за її наслідками оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить із того, що контролюючим органом виявлені порушення всупереч встановленого порядку, виходячи з такого.
Матеріали справи підтверджують, що 25 червня 2013 року та 03.12.2013 року позивач подав до ДПІ податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) для орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2013 рік.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Згідно з пунктами 286.2, 286.3 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Таким чином, камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у відповідній звітній податковій декларації з плати за землю.
При цьому Податковий кодекс України не містить норм, які встановлюють граничні строки для проведення камеральної перевірки податкової декларації з плати за землю, разом з тим, таке обмеження випливає з положень пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.
Так, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Отже, виходячи із встановлених строків давності, слідує, що контролюючий орган обмежений у праві проводити камеральну перевірку відповідної податкової декларації 1095-денним строком, який відраховується за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 09 лютого 2016 року у справі №21-4341а15.
З огляду на викладене та виходячи з того, що граничним строком подання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) для орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2013 рік є 20 лютого 2013 року, граничним строком перевірки такої податкової декларації у межах 1095 днів є 20 лютого 2016 року.
Оскільки відповідач провів камеральну перевірку податкових декларацій ФОП ОСОБА_1 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) для орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2013 рік поза межами граничних строків, а саме 09 червня 2017 року, такі дії не відповідають нормам Податкового кодексу України, а тому є протиправними.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.
Контролюючий орган у цій справі є суб'єктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
У відповідності до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.
Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Присудити на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 640,00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В Ільков