Справа № 484/3936/17
Суддя: Паньков Д. А.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3936/17
Провадження № 2-а/484/130/17 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Панькова Д.А.,

секретаря судового засідання - Панчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону № 4, полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, капрала поліції Клецюка Ігоря Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

16.11.2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 07.11.17 року після 20.00 год. в м. Києві на Гостомельському шосе автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він керував, був зупинений працівником поліції Клецюком Ігорем Васильовичем, від якого дізнався, що в його автомобілі не працює ближнє світло лівої фари. Вийшовши з автомобіля, позивач впевнився, що дійсно ліва фара в режимі ближнього світла не працює.

Працівнику поліції він почав пояснювати, що ця обставина для нього є несподіванкою, що не міг навіть передбачити, що таке станеться, так як він щойно виїхав з місця паркування і проїхав декілька кілометрів до зупинки, а перед виїздом з парковки перед початком руху він впевнився в справності всіх систем автомобіля, у тому числі, що прилади освітлення працюють та справні, позивач навіть протер скло всіх приладів зовнішнього освітлення.

З початку руху автомобіля і до моменту зупинки, ОСОБА_1 рухався по яскраво освітленим вулицям міста Києва з включеним ближнім світлом фар та фар додаткового освітлення, і в такому режимі фізично не міг побачити зміну режиму роботи лівої фари, тобто що вона перестала працювати.

Крім того, позивач пояснив працівнику поліції, що він є законослухняним громадянином, що постійно слідкує за технічним станом свого автомобіля, що маючи тривалий водійський стаж жодного разу не притягувався до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Незважаючи на його пояснення, працівником поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 479694 від 07.11.17 року, згідно якої його визнано винним у порушенні вимог п.п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З прийнятим рішенням працівника поліції позивач не згодний, так як вважає його незаконним, та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременем безпеки або мотошоломом. В даному випадку його притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Суб'єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується умислом або необережністю.

Згідно вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

В випадку позивача, ані умислу, ані необережності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП не було і бути не могло, так як перед початком руху він впевнився в справності вузлів та агрегатів свого транспортного засобу, у т.ч. зовнішніх світлових приладів, він не передбачав, не бажав та не допускав настання шкідливих наслідків, не повинен та не міг їх передбачити, так як постійно перевіряє технічний стан свого транспортного засобу, що мало місце й в той день перед початком руху. Всі його дії свідчать про відсутність умислу або необережності на вчинення адміністративного правопорушення.

В постанові про накладення адміністративного стягнення взагалі не зазначено, що порушуючи Правила дорожнього руху, позивач діяв з умислом або необережністю.

Крім того, під час складання оскаржуємої постанови, працівником поліції були порушені вимоги ч.2 ст.283 КУпАП, а саме не вірно зазначено прізвище позивача «Красилівський».

Згідно вимог ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, так як відсутня його суб'єктивна сторона. ,

Приймаючи рішення про винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення, працівником поліції не дотримано вимоги статей 245, 278. 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вищевикладені обставини дають позивачу підстави і право звернутись до суду за захистом своїх прав і законних інтересів.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив скасувати постанову відповідача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду свої заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Згідно ст. 252 КУиАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм ви, _ переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному досліджена обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначив, що відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив, що 07.11.2017 о 20 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, Гостомельське шосе, 1, водій рухався на своєму транспортному засобі з технічною несправністю світлових приладів, а саме не горіла ліва фара ближнього світла. Відповідач запропонував усунути правопорушення па місті, але позивач відповів, що він не має таких навиків. Так як позивач відмовився усунути правопорушення на місті, відповідач повідомив його, що згідно цього факту щодо нього буде розглянута справа щодо вчинення адміністративного правопорушення. Відповідач пояснив позивачу його права, ні заяви, ні клопотання той не надав. Тому, відповідно до покладених на інспектора обов'язків, була винесена постанова згідно до норм чинного законодавства. Відтак, відповідач вважає вину позивача доведеною за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та яка навіть не спростовується ОСОБА_1 у адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведені факти, відповідач під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення «до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому немає підстав для скасування даної постанови.

Відповідач вважає, що відповідно до ст. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а від так це повноваження виключно відповідача, а не суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2017 року відносно позивача інспектором патрульної служби Клецюком І.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 479694.

По суті та обставинам правопорушення у вказаній постанові зазначено, що 07.11.2017 року о 20.45 год. в м. Київ, вул. Гостомельське шосе, буд. 1, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем SUZUKI GRAND VITARA, рухався з непрацюючою лівою фарою у режимі ближнього світла, чим порушив п.п. 31.4.3. «в» ПДР України, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 121 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач свою вину у вчиненому не визнає, посилаючись на те, що перед початком руху він впевнився в справності зовнішніх світлових приладів, він не передбачав, не бажав та не допускав настання шкідливих наслідків, так як постійно перевіряє технічний стан свого транспортного засобу, що мало місце й в той день перед початком руху.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, за яке на правопорушника накладається стягнення, передбачає наявність вини у формі умислу або необережності.

Проте, як встановлено під час розгляду справи, така форма вини в діях ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином, оскільки жодних доказів вчинення позивачем порушення вимог ч.1 ст. 121 КУпАП, навмисно чи з необережності (крім внутрішнього переконання інспектора), судом не встановлено та вину його не доведено, суд вважає, що до адміністративної відповідальності він притягнений без достатніх на це підстав, а тому постанова від 07.11.2017 року серії АР № 479694 підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Оскільки відповідач по справі є суб'єктами владних повноважень, однак не надав жодних доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.71, 86, 159 - 163 КАС України, ст. 276, 280, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 479694 від 07.11.2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення у разі, якщо вона не буде оскаржена. Якщо постанова буде оскаржена, то вона набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції якщо її не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. У разі прийняття постанови у відсутність осіб, які приймають участь у справі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: