Справа № 820/4162/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

30 листопада 2017 р. справа №820/4162/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК-ЕКСП" до Головного управління ДФС у Харківській області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАК-ЕКСП" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: частково скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2017 року в частині призначення штрафу в сумі 16216,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно, не прийняв до уваги наявність у позивача уточненої податкової декларації з податку на прибуток за 2015 рік від 10.03.2016 за № НОМЕР_2, а використав у своїх розрахунках штрафних санкціях декларацію № НОМЕР_3 від 11.03.2016 року, що призвело до прийняття відповідачем рішення, яке не може вважатися правомірним, так як прийняте не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, та зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувальне податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та відповідає чинному законодавству, а тому просив суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2017 року головним державним ревізором - інспектором відділу адміністрування податків і зборів з юридичних осіб території обслуговування Харківської ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області, було проведено камеральну перевірку декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік, 3 квартали 2016 року ТОВ "ТРАК-ЕКСП".

За результатами перевірки було складено акт № 8872/20-40-12-10-09/37131772 від 01.08.2017 року, у якому встановлено порушення термінів сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року.

На підставі акту перевірки №8872/20-40-12-10-09/37131772 від 01.08.2017 року відповідачем прийняте податкове повідомлення рішення від 18.08.2017 року № НОМЕР_1 на загальну суму 220957,00 грн., в яку згідно з розрахунком штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з податку на прибуток, що є додатком до податкового повідомлення - рішення, входить суму 16216,00 грн., що оскаржується позивачем.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За визначенням ст. 46.1 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011) затверджено «Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку» (дійсна на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція).

Відповідно до п.1 розділу І Інструкції: квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді. Квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує Факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

У підпункті 7.4 пункту 7 розділу III Інструкції зазначено, що перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з п.п.7.5 пункту 7 розділу III Інструкції підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції (н.п.7.7 пункту 7 розділу III Інструкції).

Якщо платник податків надіслав до органів ДПС кілька примірників одного податкового документа (у разі виправлення, неотримання першої квитанції тощо), то оригіналом вважається електронний документ, надісланий до органів ДПС останнім до закінчення граничного терміну встановленого законодавством для подання податкової звітності за умови, що його було сформовано правильно, прийнято до бази даних ДПС та платнику податків надійшла про це друга квитанція (пункт 8 розділу III Інструкції).

Так, позивачем 29.02.2016 засобами електронної пошти була подана звітна декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік, в якій визначена сума грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2015 рік, що підлягає сплаті, у розмірі 250 960,00 грн. Гранічним терміном сплати грошового зобовязання згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік згідно п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) є 10.03.2016 року. Зазначена декларація прийнята контролюючим органом 29.02.2016 о 19 год. 40 хв. та зареєстрована за М НОМЕР_4 (квитанція №1- 29.02.2016, 19-40; квитанція№2 - 29.02.2016,19-42), що підтверджується матеріалами справи.

10.03.2016 року також засобами електронної пошти позивачем була подана уточнююча декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік, яка прийнята контролюючим органом 10.03.2016 о 17 год. 48 хв. та зареєстрована за № НОМЕР_2 (квитаниія №1-10.03.2016, 17-48; квитанція М 2 - 10.03.2016, 17-52).

Тобто, зазначена уточнююча декларація була подана підприємством без порушення строків, визначених п.57.1 ст.57 ПК України.

Суд зазначає, що у разі виправлення показників декларації з податку на прибуток підприємство має правильно заповнити рядки 1-26 основної частини Декларації, а в її рядках 27-39 відобразити результати виправлення помилок. Однак, судом встановлено, що рядок 27 уточнюючої декларації з податку на прибуток позивача від 10.03.2016 року № НОМЕР_2, згідно якого збільшується або зменьшується податкове зобов'язання та таке збільшення або зменьшення проводиться в ІКП, виявився не заповненим, про що свідчить декларація, яка знаходиться в матеріалах справи.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.03.2016 року засобами електронної пошти була позивачем подана ще одна уточнююча декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік, яка прийнята контролюючим органом 11.03.2016 об 11 год. 16 хв. та зареєстрована за № НОМЕР_3 (квитанція № 1 - 11.03.2016, 11-16; квитанція № 2 - 11.03.2016, 11-21).

Відповідно до другої уточнюючої декларації підприємством виправлено помилку в «звітній» декларації з податку на прибуток за 2015 рік № НОМЕР_4 від 29.02.2016 року шляхом заповнення рядку 27 уточнюючої декларації, а саме зменшило податкове зобов'язання звітного періоду на 162 160,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що погашення податкового боргу в сумі 162 160,00 грн. згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік № НОМЕР_4 від 29.02.2016 року відбулося 11.03.2016 року за рахунок подання уточнюючої декларації з податку на прибуток підприємства № НОМЕР_3 від 11.03.2016, в зв'язку з чим камеральною перевіркою правомірно встановлено затримку на 1 календарний день сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2015 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем дійсно порушено граничний термін сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток, у зв'язку з чим прийняте відповідачем податкове - повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2017 року в частині призначення штрафу в сумі 16216,0 грн. є правомірним та законним.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтовані та не доведені, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК-ЕКСП" до Головного управління ДФС у Харківській області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 01.12.2017 року.

Суддя О.М. Тітов