Справа № 826/3207/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 листопада 2017 року № 826/3207/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Друкарня Вольф»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про про визнання протиправним та скасування наказу,
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Друкарня Вольф» (надалі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати Наказ №931 від 10.02.2017 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Друкарня Вольф» код 38050351».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем прийнято рішення, оформлене Наказом від 10.02.2017 р. №931, яким призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Друкарня Вольф» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року з 23.02.2017 року тривалістю 20 робочих днів. Підставами прийняття Наказу зазначено ст.ст. 20, 77,82 Податкового кодексу України та план графік на І квартал 2017 року проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання. Позивач вважає, що даний наказ порушує його права і прийняття цього наказу суперечить приписам статті 77 Податкового кодексу України. Так, Позивач зазначив, що план-графік документальних планових перевірок на поточний 2017 рік в частині проведення документальної планової перевірки позивача на офіційному веб-сайті ДФС України у строк до 25.12.2016 року не оприлюднювався.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином.

На адресу суду від Відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Друкарня Вольф» є юридичною особою та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Згідно Листа ДФС України № 4703/99-99-14-03-01-18 від 30.12.2016 року, план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на І квартал 2017 року, який сформовано згідно вимог наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 року № 524 «Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків» (у редакції наказу Мінфіну від 04.08.2016 року № 723), затверджено головою Державної фіскальної служби України Насіровим Р.М. 30.12.2016 року.

ТОВ «Друкарня Вольф» () включено до плану-графіку документальних перевірок на І квартал 2017 року, згідно якого проведення перевірки призначено на лютий 2017 року за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

Головним управлінням ДФС у м. Києві 10 лютого 2017 року на підставі ст.ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України та відповідно плану-графіка на І квартал 2017 року проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання прийнято наказ № 931, яким наказано провести документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «Друкарня Вольф», , за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року з 23.02.2017 року тривалістю 20 робочих днів.

Позивач вважає, що спірний Наказ прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року), документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (далі - Закон № 1797)

Пунктом 42 Закону № 1797 у статті 77 Податкового кодексу України п.77.1 доповнено абзацом другим такого змісту: План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Отже, оскільки абзац 2 п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, було внесено до Податкового кодексу України Законом № 1797, який набрав чинності 01.01.2017 року, його положення щодо оприлюднення плану-графіку документальних перевірок на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі перевірки можуть бути застосовані до плану-графіку на 2018 рік, тому як на момент набрання чинності вказаними змінами до ПК України 25 грудня 2016 року вже минуло.

Таким чином, Суд вважає безпідставними посилання Позивача на те, що план-графік документальних планових перевірок на 2017 рік на веб-сайті ДФС України протиправно не опублікований, оскільки згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Положеннями п.77.2 ст.77 Податкового кодексу України встановлено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року № 524, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 червня 2015 р. за № 751/27196, затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (надалі - Порядок).

Згідно приписів п.5 Розділу І Порядку, в редакції, яка діяла з 09.09.2016 року до 13.04.2017 року, план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідальність за якість формування плану-графіка та його коригування, у тому числі якість відбору платників для перевірок на підставі встановлених ризиків у їх діяльності, розрахунок періоду перевірки, термінів проведення перевірки, періодичності включення платників податків до плану-графіка, виконання інших вимог, передбачених законом, покладається на територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Суд не бере до уваги посилання Позивача на те, що його неправомірно включено до плану-графіку документальних планових перевірок платників податків на І квартал 2017 року, оскільки правомірність (протиправність) складання та затвердження цього плану графіку не є предметом позову по даній справі.

Згідно заявлених позовних вимог, Позивач не оскаржує дії ДФС України щодо включення його до плану-графіка перевірок на І квартал 2017 року та затвердження цього плану-графіка, а також не просить визнати такі дії протиправними. Предметом даного позову є лише скасування наказу про призначення планової виїзної документальної перевірки.

Таким чином, оскільки Наказ ГУ ДФС у м. Києві від 10.02.2017 року №931 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Друкарня Вольф», приймався на підставі плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на І квартал 2017 року, затвердженого головою ДФС України, який є чинним і позивач його не оскаржив, суд дійшов до висновку, що наказ від 10.02.2017 року №931 було прийнято відповідачем правомірно та на законних підставах.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Доводи сторін щодо не своєчасності повідомлення Позивача про планову перевірку та надіслання копії Наказу Суд до уваги не бере, оскільки предметом позову по даній справі є визнання протиправним та скасування Наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки, а не порушення Відповідачем порядку її проведення на підставі цього наказу.

Також, Суд не бере до уваги доводи сторін щодо визначення ступеня ризику в діяльності позивача та відповідності позивача критеріям, визначеним абзацом 4 п.77.2 ст.77 Податкового кодексу України, оскільки, як зазначено судом вище, правомірність чи протиправність включення позивача органами ДФС до плану-графіка перевірок на І квартал 2017 року не є предметом позову ТОВ «Друарня Вольф».

Згідно з положеннями ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідач довів правомірність прийнятого ним Наказу від 10.02.2017 року № 931 про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача у І кварталі 2017 року, а тому позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук