Справа № 686/6278/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/6278/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мороз В.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 01.11.1987 року по 03.11.1987 року здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС та перебував у 3-ій зоні небезпеки 30-кілометрової зони відчуження, у м. Прип'ять, отримував оплату за вказаний період з кратністю 5. Зазначені обставини підтверджуються довідкою центрального архіву Міністерства оборони РФ від 13.11.2009 року, військовим квитком позивача, довідкою КП «Спецбудмеханізація» про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, від 16.02.2017 року за вих. № 23, копії котрих наявні у справі, а також узгоджується з Переліком населених пунктів і виробничих об'єктів, де оплата праці здійснюється відповідно з зонами небезпеки (згідно рішень Урядової комісії) в підвищених розмірах від рівня радіації.

04.12.1997 року у позивача було встановлено ІІ групу інвалідності довічно з причини захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК № 269619 від 4.12.1997 року.

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС і віднесений до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії А №063710 з вкладкою № 191165 від 09.12.1997 року.

22.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про врахування при нарахуванні пенсії вище зазначеної довідки про заробітну плату від 16.02.2017 року.

Листом від 14.03.2017 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку, адже відповідач вважає хибною вказану у наданій позивачем довідці кратність «5» за перебування у 3-ій зоні 30-кілометрової зони, так як вказана кратність суперечить рішенню урядової комісії від 02 лютого 1987 року за № 351.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження з 01.11.1987 року по 03.11.1987 року згідно довідки про заробіток для обчислення пенсії за № 23 від 16.02.2017 року.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведений на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні період зонами небезпеки: у III зоні-5, II- 4, 1-3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно з ч. 4 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на території радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

ОСОБА_3 Міністрів СРСР №1031 від 23 травня 1986 р. було поширено на військовозобов'язаних запасу, які в період призову на військові збори виконували роботи у зонах відчуження, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, порядок оплати праці передбачений для робітників та службовців.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 було встановлено зони небезпеки. Оплата праці робітників підприємств, установ, організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розділені на III, ІІ і І зони небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4- і 3-кратному розмірі тарифних ставок, посадових окладів.

За змістом роз'яснення Держкомпраці СРСР, Міністерства енергетики і електрифікації СРСР і профспілки робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26.05.86 р. та Тимчасового порядку оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які брали участь в роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовищ, підвищена в кратних розмірах оплата праці не утворювала нових тарифних ставок (посадових окладів), це була доплата за особливі умови праці.

Відповідач вказує, що відповідно до рішення Урядової комісії від 2 лютого 1987 р. N 351 після 01.03.87 р. термін "зона небезпеки" не застосовувався, а оплата праці у зоні ЧАЕС провадилась таким чином:

а) на різних ділянках проммайданчика ЧАЕС в залежності від радіаційної обстановки з застосуванням показника кратності від 2 до 5, а саме: працівників, які виконували роботи в приміщеннях і на покрівлі третього енергоблока ЧАЕС, в районі "рудого" лісу, відкритого розподільчого обладнання, в цехах дезактивації, теплових і підземних комунікацій, по обслуговуванню законсервованого третього енергоблока, на територіях, що розташовані безпосередньо біля третього і четвертого енергоблоків, майданчиках будівельної бази і складів обладнання, а також на роботах по похованню радіоактивно забруднених матеріалів у могильниках - у 5-кратному розмірі; працівників, які виконували роботи по експлуатації енергоблоків N 1 і N 2, по спорудженню енергоблоків N 5 і N 6 та на розташованих поряд з ними територіях - у 3-кратному розмірі; на роботах по ремонту покрівлі енергоблоків NN 1, 2, 5, 6 - в 4-кратному розмірі; в приміщенні адміністративно-побутового корпусу ЧАЕС N 1 - у 2-кратному розмірі. Якщо працівники, які розміщені в АПК-1, виконували роботи на території, де оплата праці провадилась у 3-, 4-, 5-кратному розмірі, оплата праці цих осіб провадиться також у 3-, 4-, 5-кратному розмірі за фактично відпрацьований час на відповідній території, за даними табеля обліку робочого часу по зонах небезпеки;

б) в населених пунктах Копачі, Прип'ять, Лельов (ПУСО, станція перевантаження) - у 3-кратному розмірі;

в) на станції Янів - у 4-кратному розмірі;

г) в решті населених пунктів 30-кілометрової зони - у 2-кратному розмірі.

д) в інших випадках, на об'єктах в межах 30-кілометрової зони, оплата праці провадилась у двократному розмірі при рівні випромінювання до 5-ти мр/год., при рівні випромінювання понад 5 мр/годину - у трикратному розмірі.

Матеріалами справи підтверджено факт того, що ОСОБА_2 з 01.11.1987 року по 03.11.1987 року здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС та перебував у 3-ій зоні небезпеки 30-кілометрової зони відчуження, у м. Прип'ять, оплату за вказаний період отримував з кратністю 5.

Водночас, надана позивачем довідка КП «Спецбудмеханізація» про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, від 16.02.2017 року за вих. № 23, є чинною, третьою особою відкликана не була, іншими письмовими доказами відповідачем в ході розгляду справи не спростована. При цьому відповідач не оспорює факт здійснення виплат позивачеві в п'ятикратному розмірі в зазначений ним період, вказуючи лише про неправомірність нарахування саме таких сум в 1987 році, що не входить до компетенції відповідача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5