Справа № 820/5264/17
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р. Справа № 820/5264/17

Колегія суддів Харківського окружного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

суддів - Волошина Д.А., Мороко А.С.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом малого приватного підприємства "Агросервіс" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, мале приватне підприємство "Агросервіс", з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №256365/30039435 від 31.10.2017 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 05.10.2017 року за датою її подання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 02.10.2017 року між МПП "Агросервіс" та ДП з іноземною інвестицією "Сантрейд" було укладено договір поставки №60206814 від 02.10.2017 року, за яким ДП з іноземною інвестицією "Сантрейд" а МПП "Агросервіс" товар. На виконання умов договору та відповідно до положень ст. ст. 187, 201 ПК України МПП "Агросервіс" було складено податкові накладні №2, №3, №4. Рішенням комісії Державної фіскальної служби України №256365/30039435 від 31.10.2017 року відмовлено в реєстрації податкової накладної №4, оскільки позивачем надано копії документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, а рішення комісії ДФС України №256365/30039435 від 31.10.2017 року є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача - Державної фіскальної служби України, проти задоволення вимог адміністративного позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданих до суду письмових запереченнях (а.с. 49 - 50), зазначивши, що дії ДФС обґрунтовані, а оскаржуване рішення повністю відповідає вимогам діючого законодавства, є законним, оскільки позивачем не в повному обсязі надано документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Колегія суддів, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановила наступні обставини.

Позивач - мале приватне підприємство "Агросервіс" (, адреса: 64801, Харківська область, Близнюківський район, с. Шевченкове Перше, вул. Шевченка, буд. 76), зареєстрований в якості юридичної особи від 28.01.1999 року. Згідно довідки Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 09.03.2017 року № 2469/10/20-21-12-22 та копії Витягу з реєстру платників ПДВ №011, підприємство перебуває на податковому обліку в Лозівській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як платник єдиного податку четвертої групи та податку на додану вартість (а.с. 6 - 9).

Матеріалами справи підтверджено, що між дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "Сантрейд" ("Покупець") та малим приватним підприємством "Агросервіс" ("Постачальник" або "Продавець") укладено договір поставки № 60206814 від 02.10.2017 року, згідно умов якого Продавець зобов'язується продати та поставити, а Покупець зобов'язується оплатити і прийняти товар насіння соняшникове урожаю 2017 року, насипом, у відповідності до умов цього договору. Підписуючи цей договір Продавець заявляє та гарантує Покупцю, що увесь обсяг товару, що визначений цим договором, було вироблено (вирощено) особисто Продавцем як сільськогосподарським підприємством - виробником; операція з поставки усього товару за цим договором є об'єктом оподаткування податком на додану вартість в розумінні відповідного положення ПК України (пункти 1.1 та 1.3 Розділу І вказаного договору).

Ціна товару без податку на додану вартість за вказаним договором складає 8 500,00 грн. за одну метричну тону. Ціна товару з ПДВ за цим договором складає 10 200,00 грн. за одну метричну тону. Загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 1 020 000,00 грн., загальна вартість товару з ПДА складає 1 224 000,00 грн. У вартість товару входять всі транспортні витрати Продавця, пов'язані зі зберіганням, видачею товару зі зберігання, завантаженням у транспортні засоби, а також інші витрати, передбачені цим договором. Транспортні витрати на доставку товару з пункту завантаження до пункту призначення здійснюються за рахунок Покупця (Розділ ІV вказаного договору) (а.с. 16 - 18).

Відповідно до умов договору поставки №60206814 від 02.10.2017 року, малим приватним підприємством "Агросервіс" дочірньому підприємству з іноземною інвестицією "Сантрейд" було відправлено 63,270 тон насіння соняшнику врожаю 2017 року на загальну суму з ПДВ 637 620,38 грн. (в т.ч. ПДВ - 106 270,06 грн.) та складено видаткову накладну №39 від 05 жовтня 2017 року (а.с. 22).

Вказаний товар отримано фахівцем з питань закупівлі зернових ОСОБА_3 за довіреністю № 1326 від 02 жовтня 2017 року, виданою Східною філією ДП "Сантрейд" на отримання від МПП "Агросервіс" ТМЦ (насіння соняшникове) (а.с. 20).

Факт поставки товару згідно договору поставки № 60206814 від 02.10.2017 року підтверджується копіями товарно - транспортних накладних №46 та №47 від 04 жовтня 2017 року, згідно яких доставка товару здійснювалась вантажовідправником МПП "Агросервіс" вантажоодержувачу ДП "Сантрейд" (а.с. 25 - 26).

Окрім того, МПП "Агросервіс" (Продавець) та ДП "Сантрейд" (Покупець) 05 жовтня 2017 року складено акт прийому - передачі соняшникового насіння у загальній кількості 63,270 тон згідно договору поставки №60206814 від 02.10.2017 року. Вигрузка вказаного товару здійснена 05.10.2017 року (а.с. 23).

Матеріали справи також містять копіями рахунку № 21 від 05 жовтня 2017 року з зазначенням вартості поставленого вищевказаного товару (соняшникове насіння 2017р. врожаю у кількості 63,270 тон) в розмірі 637 620,38 грн. (в т.ч. ПДВ 106 270,06 грн.) та акту перерахунку ціни партії товару за видатковою накладною №39 в розмірі 637 620,26 грн. (а.с.21, 24).

Факт виконання розрахунку за поставлену партію товару та безготівкової оплати ДП "Сантрейд" вказаної партії товару (соняшникове насіння 2017 р. врожаю) за договором поставки №60206814 від 02.10.2017 року в розмірі 80% (510 096,31 грн.) підтверджується копією виписки ПАТ "ОСОБА_4 АВАЛЬ" по рахунку №6 від 06.10.2017 року (а.с. 27).

Як зазначено представником позивача, остаточний розрахунок здійснюється за умов, передбачених Розділом 6 договору поставки №60206814 від 02.10.2017 року, після реєстрації МПП "Агросервіс" (Продавцем) відповідної податкової накладної в ЄРПН.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки №60206814 від 05.10.2017 року та вищевказаних норм законодавства, 05.10.2017 року МПП "Агросервіс" було подано на реєстрацію в ЄДР податкові накладні №2 від 03.10.2017 року, №3 від 04.10.2017 року, а також №4 від 05.10.2017 року (а.с. 28, 31, 35).

Згідно Квитанції Державної фіскальної служби України про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.10.2017 року зареєстровано податкову накладну № 2 від 03.10.2017 року (а.с. 30).

20.10.2017 року, комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладених або відмову в такій реєстрації прийнято рішення № 237223/30039435 про здійснення реєстрації податкової накладної №3 від 04.10.2017 року. Згідно квитанції ДФС України про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладених від 20.10.2017 року, зареєстровано податкову накладну №3 від 04.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладених (а.с. 33 - 34).

Проте, 06.10.2017 року Державною фіскальною службою України складено квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою зазначено що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами оцінювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 1206. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК №4 від 05.10.2017 року (а.с. 35 - 36).

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" N 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку N 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та / або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем до органу ДФС було надіслано Повідомлення №4 від 25.10.2017 року щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, в якому зазначено перелік ПН(РК), реєстрація якої/го зупинено, де зазначено, що МПП "Агросервіс" є сільськогосподарським підприємством, яке обробляє 649.41 га орендованої в пайщиків землі згідно статистичної форми 37-сг. За 2017 рік підприємством було просіяно: озима пшениця - 182,26 га, ячмінь - 10 га, соняшник - 457,15 га. Було зібрано врожай 2017 року: (ячмінь 10 га) ячменю - 35,0 тон, (озима пшениця 182.26 га) озима пшениця - 1002430,0 тон, (соняшник 457,15 га) насіння соняшнику - 1210,0 тон. МПП "Агросервіс" є платником єдиного податку четвертої групи згідно ПКУ. Директором підприємства з вересня 2012 року є ОСОБА_5 Продаж вирощеної продукції потрібен для придбання ГСМ, ЗЗР, сплати податків та заробітної плати. Підприємство має власну техніку та склади для зберігання власно вирощеної продукції. На підприємстві працюють - 5 механізаторів, 1 охоронник, 2 підсобних робітника, директор, бухгалтер, менеджер, юрист, загальна кількість працівників забезпечує повноцінну роботу сільськогосподарського підприємства. Посівний матеріал насіння соняшнику та ЗЗР було придбано в Мпш Ф "Ерідон" за видатковими накладними № 29247 від 13.04.2017 року № 29272 від 13.04.2017 року, № 23324 від 05.05.2017 року. Дизельне топливо було придбано в ТОВ "Нафтобізнес Трейд" за видатковою накладною № 1238 від 14.08.2017 року (а.с. 37).

Як свідчать матеріали справи, видами діяльності позивача за відповідними УКТ ЗЕД є: 01.13 вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 23.61 виготовлення виробів з бетону для будівництва; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт (а.с. 6 - 7).

Окрім того, позивачем також надано Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.10.2017 року, згідно якого підприємством зібрано пшениці озимої 10 024,43 ц, кукурудзи на зерно 350,00 ц, соняшнику 12 100,00 ц (а.с. 15).

Проте, не зважаючи на наданні пояснення та документи, згідно квитанції №1 від 25.10.2017 року Комісією ДФС прийнято Рішення №256365/30039435 від 31.10.2017 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 05.10.2017 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та є недостатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію зазначеної податкової накладної (а.с. 39).

Відповідно до абз. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» № 190 від 29.03.2017 року (далі за текстом - Постанова №190), комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацем 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування".

Проте, в рішенні не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію зазначеної податкової накладної.

Отже, на думку суду, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

При цьому, суд зауважує, що оскільки до позивача було встановлено Критерій оцінки ступеня ризиків невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1206, Комісією безпідставно не враховано пояснення та документи позивача, що він не закуповує даний товар, а займається збиранням певних сільськогосподарських культур, що унеможливлює наявність у позивача відповідності обсягів постачання обсягам придбання по товару насіння соняшникове за відповідним УКТ ЗЕД 1206 визначеним у податковій накладній №4 від 05.10.2017 та наявності відповідних документів.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ДП "Сантрейд" згідно договору поставки № 60206814 від 02.10.2017 року, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №4 від 05.10.2017 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

В запереченнях на адміністративний позов представник відповідача вказав на те, що позовна вимога про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 05.10.2017р., є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки питання реєстрації податкових накладних в реєстрі є дискреційною функцією фіскального органу.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_6 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_6 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 року № 7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до частини першої статті 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 62 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_6 України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 05.10.2017 року за датою її подання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача частково правомірними та такими, що частково ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином частково обґрунтовані, частково підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов малого приватного підприємства "Агросервіс" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №256365/30039435 від 31.10.2017 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 05.10.2017 року за датою її подання.

Стягнути на користь малого приватного підприємства "Агросервіс" () сплачену суму судового збору в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2017 року.

Головуючий суддя О.В.Шевченко

Судді Д.А.Волошин

ОСОБА_7