Справа № 307/1179/17
Суддя: Розман М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1179/17
Провадження № 2-а/307/52/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М.., при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил. В позовній заяві зазначила, що постановою начальника Закарпатської митниці ДФС Колеснікова Володимира Івановича в справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року її було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів , що становить 1 423 127,07 гривень.

Даною постановою її визнано винною у вчиненні протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, а саме у тому, що вона 29 січня 2016 року через пункт пропуску «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС ввезла на територію України автомобіль «Мегcedes Веnz», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки в режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року» на основі відміток в закордонному паспорті «Постійне місце проживання» та «Прийнятий на консульський облік у консульському відділі Посольства України у Чеській Республіці», датований 12.05.2015 року, в той час як згідно листа Г'У ДМСУ в Закарпатській області від 26.04.2016 року вона значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, та відповідно до листа МЗС України від 22.07.2015 року, проведеною в посольстві України в Чеській Республіці перевіркою встановлено, що вона як громадянка України не перебуває на консульському обліку Посольства та клопотання щодо постійного місця проживання до згаданої дипустанови не подавала, а отже, згідно вищевказаних матеріалів вона є громадянином-резидентом.

Таким чином, подавши під час митного контролю та оформлення транспортного засобу «Мегcedes Веnz», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 07.03.2014 року та заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України, вчинила протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митною Кодексу України. Орієнтовна вартість автомобіля з її слів становить 25 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 30.08.2016 року становить, 637 217,15 гривень. Сума митних платежів, що фактично підлягають сплаті при ввезенні для випуску у вільний обіг вказаного транспортного засобу станом на 29.01.2016 року становить 474 375,69 гривень.

Так, 30 серпня 2016 року старшим державним інспектором АПВ №3 управління боротьби з митними правопорушеннями Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5 відносно неї було складено протокол про порушення митних правил №1578/30500/16 за ознаками ст. 485 Митного кодексу України.

Протокол про порушення митних правил містить аналогічні фактичні дані, що і постанова в справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року.

Позивачка зазначає, що відповідачем не було повідомлено її належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки про час та місце розгляду справи її не було інформовано поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Крім того в протоколі вказано , що розгляд справи відбудеться 9 вересня 2016 року о 10 год 30 хв. за адресою: Закарпатська митниця ДФС, м.Ужгород, вул.. Собранецька, 220. Хоч насправді справу про порушення митних правил було розглянуто Закарпатською митницею ДФС за юридичною адресою (місцезнаходженням) в м. Ужгород, вул. Собранецька, 20.

Таким чином, справа про порушення митних правил розглянута без її участі всупереч вимогам ч.ч. 1, 2, 4 ст.526 МК України.

Крім того, копію постанови у справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року поштовим зв'язком нею також не отримано, а отримано її представником у Тячівському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, до якого постанова направлена для примусового виконання, 05 травня 2017 року разом з копією постанови державного виконавця Тячівського РВ ДВС про відкриття виконавчого провадження.

Позивачка вважає, що постанова у справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року винесена незаконно і необгрунтовано, а тому така підлягає визнанню протиправною і скасуванню, так як нею не вчинялося жодних дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Також в обґрунтування вказаного вище позивачка зазначила, що 21 січня 2016 року на митну територію України через пункт пропуску «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС нею було ввезено автомобіль «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки в режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року».

Відповідно до Дозволу на проживання №000226390, виданого 05.09.2013 року їй надано постійне місце проживання на території Чеської Республіки строком до 03.09.2023 року. А відповідно до відмітки у паспорті громадянина України НОМЕР_4 вона має постійне місце проживання та прийнята на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці.

Таким чином, вона є нерезидентом у розумінні підпункту «в» п. 33 ст.4 МК України, оскільки має постійне місце проживання за межами України.

А це в свою чергу спростовує посилання відповідача, викладені у постанові в справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року та протоколі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 30.08.2016 року , що вона не перебуває на консульському обліку Посольства України в Чеській Республіці.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст.488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Так, протокол про порушення митних правил №1578/30500/16 відносно неї було складено посадовою особою органу доходів і зборів 30.08.2016 року.

Позивачка вказує, що зі змісту протоколу про порушення митних правил №1578/30500/16 віл 30.06.2016 року та постанови 78/30500/16 від 09.09.2016 року вбачається, що в результаті проведених дій органом доходів і зборів було отримано лист ГУ ДМСУ у Закарпатській області від 26.04.2016 року №9828 про те, що вона значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 та лист МЗС України від 22.07.2016 року №71/ПР/16-522/5-1178. про те, що проведеною віркою в Посольстві України в Чеській республіці встановлено, що вона не перебуває на консульському обліку Посольства та клопотання щодо постійного місця проживання до згаданої дипломатичної установи не подавала.

Таким чином, зазначені дії органу доходів і зборів щодо збирання документів, які використані як докази на обгрунтування і підтвердження винності у вчиненні порушення митих правил, проводилися до початку провадження у справі про порушення митних правил, а тому не можуть бути взяті до уваги як докази її винуватості.

Тому висновок посадової особи відповідача про те, що вона подавши під час митного контролю та оформлення транспортного засобу «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 07.03.2014р. та заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України, вчинила протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які мають ознаки порушення них правил, передбачених ст.485 Митного Кодексу України, вважає безпідставним і незаконним.

Крім того, при ввезенні легкового автомобіля «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки, на територію України вона не заявляла про поміщення зазначеного транспортного засобу у митний режим імпорт (випуск для вільного обігу) та даний транспортний засіб не декларувала у митному режимі імпорт.

Легковий автомобіль «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки, що ввозився нею на територію України не є її власністю, не був придбаний нею у встановленому порядку за межами території України, та не ввозився (імпортувався) на митну територію України для вільного об гу.

Відповідно до посвідчення про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, автомобіль «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, належить на праві власності іншій особі - громадянину Чеської Республіки ОСОБА_9.

Таким чином, автомобіль «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 перебував у тимчасовому користуванні і не ввозився нею на митну територію України для вільного обігу, а тому вона не повинна була сплачувати митні платежі, оскільки такий транспортних засіб не підлягає обкладанню митними платежами під час його ввезення на митну територію України.

Тому до факту ввезення нею на митну територію України «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не може бути застосований митний режим імпорт з обкладенням митними платежами.

В митній декларації нею не було заявлено неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з У КТ ЗЕД та його митної вартості та не надавалися документи, шо містять такі неправдиві відомості.

Ввозячи на територію України автомобіль «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_6, вона не мала на меті неправомірно звільнити даний транспортний засіб від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, оскільки, як вже зазначала, що транспортний засіб не є її власністю і нею для вільного обігу в Україну не ввозився.

Будь-які інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, вона також не вчиняла.

Крім цього, вказує , що вона постійно проживає на території Чеської Республіки. Протягом періоду з травня 2016 року по даний час постійно займається доглядом за неповнолітнім сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, його лікуванням та реабілітацією у лікувальних закладах Чеської республіки від наслідків тяжкої політравми, отриманої в результаті дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 24.04.2016 року. А в період з моменту винесення постанови у справі про порушення митних правил 09.09.2016 року вона сама неодноразово та тривалий час лікувалася на території Чеської республіки , в тому числі шляхом оперативних втручань.

Вказані обставини, пов'язані з необхідністю догляду за тяжко хворим неповнолітнім сином, та перебуванням на тривалому лікування внаслідок власної хвороби, також фізично перешкодили їй своєчасно звернутися до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил та зазначені вище обставини об'єктивно перешкодили їй у встановлені законом строки оскаржити до суду постанову в справі по порушення митних правил, що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Просить поновити їй строк звернення до адміністративного суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною і скасування постанови начальника Закарпатської митниці ДФС Колеснікова Володимира Івановича в справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року.

А також визнати протиправною і скасувати постанову начальника Закарпатської митниці ДФС Колеснікова Володимира Івановича в справі про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року, відповідно до якої її було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів - 1 423 127,07 гривень, а провадження у справі про порушення митних правил закрити у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Представник Закарпатської митниці ДФС Стець В.М. надіслав до суду письмове заперечення, у якому зазначив, що 30.08.2016 року на митний пост «Дяково» ділянка «виїзд» заїхав автомобіль марки «Мегсеdes Веnz», VIN-код НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 Чеської Республіки під керуванням громадянки України ОСОБА_1.

До митного оформлення громадянка ОСОБА_1 подала документи: паспорт для виїзду за кордон громадянина України НОМЕР_4 від 07.03.2014 року, технічний паспорт до автомобіля № НОМЕР_5 від 13.01.2016 року, доручення на право користування транспортним засобом від 13.01.2016 року зареєстроване за № О 146/2016 в місті Младе Болеслав. Відповідно до орієнтування від 09.08.2016 року № 07-70-20.4-2.28/5874 було прийнято рішення про проведення вияснення обставин ввезення ОСОБА_1 на територію України даного автомобіля .

Згідно облікових даних АСМО «Інспектор 2006» та ЄАІС ДМСУ громадянкою ОСОБА_1, 29.01.2016 року через пункт пропуску «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС даний автомобіль був ввезений в режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року» на основі відміток в закордонному паспорті "Постійне місце проживання", "Прийнятий на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці" датовані 12.05.2015 року.

Згідно листа ГУ ДМСУ у Закарпатській області за №9828 від 26.04.2016 року громадянка ОСОБА_1 значиться зареєстрованою в АДРЕСА_3. Також відповідно до листа МЗС України від 22.07.2016 року № 71/ПР/16-522/5-1178, проведеною в Посольстві України в Чеській Республіці перевіркою встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 не перебуває на консульському обліку Посольства та клопотання щодо постійного місця проживання до згаданої дипломатичної установи не подавала.

А в наданому поясненні громадянка України ОСОБА_1 зазначила, що вона особисто ввезла на митну території України 29.01.2016 року вказаний транспортний засіб та подавала для митного контролю та оформлення паспорт громадянки України для виїзду за кордон з відміткою про постійне проживання в Чеській Республіці з метою ввезення автомобіля терміном на 1 рік. Також громадянка ОСОБА_1 повідомила, що на даний час вона зареєстрована та проживає в Україні за адресою АДРЕСА_1

Отже, згідно вищевказаних матеріалів громадянка ОСОБА_1 є громадянкою - резидентом.

Крім цього, орієнтовна вартість автомобіля зі слів громадянки ОСОБА_1 становить 25 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 30.08.2016 року - 637 217,15 гривень. Таким чином, сума митних платежів, що фактично підлягають сплаті при ввезенні для випуску у вільний обіг вказаного транспортного засобу станом на 29.01.2016 року становить 474 375,69 гривень.

Твердження позивача про те, що розгляд справи про порушення митних правил відбувся без її участі і що її не було повідомлено належним чином та у встановленому законом порядку не відповідає дійсності,тому що позивач особисто сам собі заперечує, коли в позовній заяві посилається на ч. 2 ст. 526 Митного кодексу України, в якій зазначено, що про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Однак ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи була повідомлена під час складання протоколу про порушення митних правил, про що свідчить її підпис у відповідній графі протоколу та нею особисто була надана заява на ім'я начальника митниці, де чітко вказано, «що їй повідомлено, що розгляд справи про порушення митних правил № 1578/30500/16 запровадженої відносно неї, відбудеться 09 вересня 2016 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні Закарпатської митниці ДФС за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220 (адмінбудинок Закарпатської митниці ДФС)». Розгляд справи просила провести у її присутності та поставила підпис, однак на розгляд справи не з'явилася. Тому твердження позивачки про те, що справу розглянуто за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька, 20 не відповідає дійсності.

Крім цього, твердження позивачки про те, що копію постанови Закарпатської митниці ДФС нею не отримано є безпідставним, тому що у матеріалах справи є супровідний лист за вихідним номером 07.70-20.3-1.20/6677 від 09.09.2016 року, який свідчить про направлення примірника протоколу за заявленою позивачкою адресою.

Позивачка заявляє, що має постійне місце проживання у Чеській Республіці відповідно до відміток у паспорті повністю спростовується проведено перевіркою, якою встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 не перебуває на консульському обліку Посольства та клопотання щодо постійного місця проживання до згаданої дипломатичної установи не подавала, постійного місця проживання у Чеській Республіці та статусу нерезидента не має.

З врахуванням поданого заперечення представник відповідача просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини та просив позов задоволити.

На продовження розгляду справи представник позивачки в судове засідання не з'явився, так як просив провести розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, так як просив провести розгляд справи в його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 41 КАС України у звязку з неявкою сторін в судове засідання,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено , що 29 січня 2016 року через пункт пропуску «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС позивачка ОСОБА_1 ввезла на територію України автомобіль «Мегcedes Веnz», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки в режимі «тимчасове ввезення терміном до одного року». При оформленні транспортного засобу особистого користування нею було подано паспорт громадянина України для виїзду за НОМЕР_7 від 07.03.2014 року, технічний паспорт до автомобіля № НОМЕР_5 від 13.01.2016 року, доручення на право користування транспортним засобом від 13.01.2016 року, зареєстроване за № О 146/2016 в місті Младе Болеслав.

При виїзді з України 30 серпня 2016 року через той же митний пост інспектором Закарпатської митниці ДФС було складено щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил з підстав ухилення від сплати митних платежів.

09.09.2016 року за результатами провадження у справі про порушення митних правил щодо позивачки ОСОБА_1 митницею ДФС було винесено постанову, якою на позивачку накладено стягнення за ухилення (неправомірне звільнення) від сплати митних платежів через ввезення на митну територію України товару (транспортного засобу) в режимі тимчасового ввезення.

Частиною 1 ст. 458 Митного кодексу України (МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1 ст. 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідальність, передбачена санкцією даної статті, настає у разі наявності мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також заявлення у письмовій декларації неправдивих відомостей.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України регламентується ст. 380 МК України.

Частинами 1 та 2 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

В свою чергу, для громадян-резидентів зазначеною статтею передбачено інші умови ввезення транспортних засобів особистого користування.

Так, згідно ч. 3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Таким чином, необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того, чи є особа резидентом чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, постанови про порушення митних правил №1578/30500/16 від 09 вересня 2016 року , позивачкою в режимі "тимчасове ввезення терміном до одного року" на основі відміток в закордонному паспорті "постійне місце проживання" та «Прийнятий на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці» було здійснене ввезення транспортного засобу без письмового митного декларування (ч.2 ст. 380 МК України).

Таким чином, здійснивши пропуск на територію України транспортного засобу автомобіль «Мегcedes Веnz», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 Чеської Республіки у такому режимі і без письмового декларування, митний орган погодився із такими умовами ввезення "тимчасове ввезення на строк до одного року".

Тобто, притягуючи до відповідальності позивачку ОСОБА_1 за ст. 485 МК України, митний орган не врахував, що відповідальність згідно з цієї норми наступає лише при ввезенні транспортного засобу на територію України через митний кордон і за наявності письмової декларації, заповненої особою, яка ввозить транспортний засіб, чого у даному випадку не було.

Статтею 4 Митного кодексу України визначено, що нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України. Резиденти - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Таким чином, основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України є її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

Однак, в оскаржуваній постанові про порушення митних правил Закарпатська митниця ДФС покликалась на те, що позивачка є громадянкою України та повинна нести відповідальність.

Згідно п.п. "в" п. 33 ч.1 ст. 4 МК України нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Отже, для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

За змістом п.45 ч.1 ст. 4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Відтак, позивачка ОСОБА_1 підпадає під ознаки нерезидента в розумінні МК України, оскільки має постійне місце проживання в Республіці Чехія.

Постійне місце проживання позивачки ОСОБА_1 у Республіці Чехія підтверджується відміткою у її паспорті громадянина України для виїзду за кордон про те, що вона має постійне місце проживання на території Чеської Республіки та прийнята на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Чеській Республіці (а.с. 18).

Таким чином суд не бере до уваги твердження відповідача про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в Україні, як підставу визнання її резидентом України та зазначає, що згідно Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи визнається житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Однак, чинне законодавство дає ще й інше розуміння поняття "місце проживання", під яким слід розуміти адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік (ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Від місця проживання законодавець відмежовує "місце перебування", тобто адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, ОСОБА_1 не може нести адміністративну відповідальність за порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України.

З огляду на зазначене висновок митного органу, що позивачкою вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, є необґрунтованим.

Слід зазначити, що за змістом частини першої ст. 9 та ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Правопорушення, яке кваліфікується ст. 485 МК України, повинно бути вчинено крім того, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, тобто, що це правопорушення може бути вчинено лише умисно, що не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки транспортний засіб був ввезений у режимі "тимчасового ввезення до 1 року" з погодження митного органу.

Відповідно до ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Як наслідок, суд вважає, що при прийнятті постанови від 09 вересня 2016 року Закарпатською митницею ДФС не було надано належну оцінку обставинам справи та вимогам ст.527 МК України стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 8 ч. 2ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил, крім визначених законом даних, повинен містити інші необхідні відомості для вирішення справи.

Судом також встановлено, що у протоколі про порушення митних правил та у постанові, винесеної за результатами розгляду справи, не зазначено відомості про наявність фактів та документів, які підтверджують реєстрацію місця постійного проживання та факт такого проживання позивача в Чеській республіці. Підстави відмови у розгляді та врахуванні митним органом цих документів, переклади яких було подано відповідачу під час здійснення провадження у справі, у постанові не зазначені. В постанові, як і в поданих суду запереченнях проти позову, відповідач посилається тільки на листи ГУ ДМС та МЗС України. В протоколі та постанові відсутні розрахунки штрафних санкцій щодо позивача за видами податків і зборів.

Таке свідчить про порушення порядку провадження у справі про порушення митних правил щодо повноти та обєктивності зясування обставин у справі, передбачених ч.1 ст. 486 МК України.

Враховуючи на ведене суд дійшов до висновку, що постанова в справі про порушення митних правил 1578/30500/16 від 09.09.2016 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 423 127.07 гривень - не відповідає вимогам закону (ст.ст.3,255, 485,494 МК України), постанова не підтверджує наявність вказаного в ній адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частин 1 та 2 ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Так, вищенаведеною процесуальною нормою передбачено повноваження суду при вирішенні справи по суті, зокрема і у разі часткового задоволення позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а, отже, питання про прийняття процесуального рішення в справі про адміністративне правопорушення не відноситься до компетенції адміністративного суду.

Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявності у позивачки мети на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу, а тому є необґрунтованою та упередженою, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню, а в частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі про порушення митних правил слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3, 508, 527, 531, 527, 18,71,122,158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 09 вересня 2016 року №1578/30500/16 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..485 Митного Кодексу України і накладення на неї адміністративного стягнення.у вигляді штрафу в розмірі 1 423 127.07 гривень.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: Розман М.М.