Справа № 805/2068/17-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р. Справа № 805/2068/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

при секретарі судового засідання Кудрі В.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - Голуб М.І. - довір. від 11.07.2017 року № 12783/10/05-99-10-02

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Фізичної особи

- підприємця ОСОБА_1

до відповідача Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними дій та визнання протиправним та скасування рішення про

застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій щодо проведення фактичної перевірки та визнання протиправним та скасування рішення від 12.04.2017 року № 000023/05-99-40-03/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 27000 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, рішення, яке оскаржується, винесене відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує на те, що обставини, викладені в акті перевірки, не відповідають дійсності, оскільки позивач під час проведення перевірки присутнім не був, акт (довідку) перевірки підписав під психологічним тиском перевіряючих осіб.

Зазначає, що факт реалізації пляшки коньяку «КОBLEVO» 0,5 літри 3 зірки за ціною, нижчою від мінімальної встановленої ціни, не підтверджується жодним доказом, а саме, відсутні розрахунковий документ, пояснення споживача, який придбав товар, та такий продаж ґрунтується лише на свідченнях перевіряючих, зафіксованих в акті перевірки.

Наполягає на тому, що факт реалізації алкогольного напою портвейну білого «777» об'ємом 1 літр, міцністю 17,5 градусів виробника ТОВ «Одеський завод класичних вин» без марки акцизного податку встановленого зразку, також, не підтверджений жодним доказом, а в акті перевірки зазначено, що пляшка напою тільки знаходилась на реалізації.

Вважає, що, оскільки акт опису товарів, які знаходяться на реалізації, не складався, вартість отриманої партії алкогольних напоїв не встановлювалась, відповідач неправомірно застосував штраф в розмірі 10000 грн.

Зазначає, що під час перевірки посадовими особами позивача пляшка алкогольного напою портвейну білого «777» об'ємом 1 літр, міцністю 17,5 градусів виробника ТОВ «Одеський завод класичних вин» без марки акцизного податку не описувалась та не вилучалась, протокол огляду та вилучення предметів не складався, тобто, як вважає позивач, відповідач не врахував можливість відклеювання марки акцизного податку у зв'язку з неякісним її наклеюванням на пляшку, а суб'єкт господарювання не наділений повноваженнями щодо відновлення первинного стану марки після її відклеювання, оскільки маркування алкогольних напоїв здійснює виробник.

Наполягає на тому, що у разі виявлення порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно - господарських санкцій, контролюючий орган зобов'язаний прийняти податкове повідомлення - рішення, тому вважає, що прийняття рішення про застосування фінансових санкцій у даному випадку суперечить нормам чинного Податкового кодексу України.

Крім того, зазначає, що наказ про проведення перевірки складений з порушенням вимог ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки в ньому не зазначені підстави для проведення фактичної перевірки.

Враховуючи наведене, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що рішення про застосування штрафних санкцій, яке оскаржується, винесене податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Вказує на те, що перевірка проведена на підставі наказу та посвідчень на перевірку, що відповідає вимогам ст. 81 Податкового кодексу України.

Наполягає на тому, що під час перевірки встановлені порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме, ст. 11, ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та що зафіксоване в акті перевірки.

Враховуючи наведене, просить в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів позовної заяви заперечував з підстав, викладених в запереченнях, просив в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, заперечень, заслухавши представників сторін, суд з?ясував наступні обставини справи.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 (а.с. 19).

29.03.2017 року ГУ ДФС у Донецькій області здійснена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, - магазину, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, який належить ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складений акт (довідка) від 29.03.2017 року № 0019/99/38/40/НОМЕР_1 (а.с. 24-27).

Перевірка здійснена на підставі наказу ГУ ДФС у Донецькій області «Про проведення фактичної перевірки» від 28.03.2017 року № 222 (а.с. 22 - 23).

Перевірка розпочалась 29.03.2017 року о 14 год. 00 хв. та закінчилась 29.03.2017 року о 15 год. 20 хв.

Під час перевірки податковим органом встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 вимог чинного законодавства, а саме:

- ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Постанови КМУ - роздрібна торгівля алкогольними напоями - коньяком «Коблево» 0,5 л міцністю 40% за ціною нижчою за встановлені мінімальні оптово - відпускні або роздрібні ціни на такі напої;

- ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - зберігання, реалізація алкогольних напоїв, а саме, 1 упаковки тетрапаку портвейну «777» білого об'ємом 1,0 л міцністю 17,5 об.од., без марок акцизного податку встановленого зразка.

На підставі акту перевірки Головне управління ДФС у Донецькій області прийняло рішення від 12.04.2017 року № 000023/05-99-40-03/НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 27000 грн. та винесений протокол про адміністративне правопорушення від 29.03.2017 року № 126/05-99 (а.с. 18 -29, 31 - 32).

Крім того, судом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року у справі № 805/2437/17-а, яка ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року залишена без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки від 28.03.2017 року № 222.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції встановлена правомірність наказу на проведення перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та дій податкового органу щодо проведення фактичної перевірки.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірним висновок податкового органу про порушення ним вимог чинного законодавства, тому просить визнати протиправними дії щодо проведення перевірки та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Пунктом 19.1 статті 19 Податкового кодексу України визначені функції контролюючих органів, зокрема, щодо дотримання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Згідно п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин, порядку проведення готівкових операцій та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Суд вважає неправомірним довід позивача про порушення відповідачем порядку проведення фактичних перевірок, з наступних підстав.

Види перевірок визначені статтею 75 Податкового кодексу України, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 якої визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок регулює стаття 81 Податкового кодексу України, пунктом 81.1 якої встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, перевірка здійснена на підставі наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 28.03.2017 року № 222, який вручений позивачу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, акт про результати перевірки складений 29.03.2017 року та підписаний позивачем без заперечень.

Крім того, судом встановлено, також, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.08.2017 року у справі № 805/2437/17-а, яка ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 року залишена без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки від 28.03.2017 року № 222.

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції встановлена правомірність наказу на проведення перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та дій податкового органу щодо проведення фактичної перевірки.

В розумінні ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, здійснюючи перевірку позивача, працівники державної фіскальної служби діяли в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Щодо встановлених під час перевірки порушень, суд враховує наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ратифікованим виноградним, спиртом етиловим ратифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до положень статей 16 та 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції визначеної Законами. Згідно ч. 1 ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначені поняття роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування; алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» мінімальна роздрібна ціна пляшки місткістю 1 л коньяк (бренді) три зірочки міцності встановлена в розмірі 597 грн. 30 коп.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується позивачем, на реалізації у магазині, який перевірявся, знаходилась пляшка алкогольного напою - коньяку «Коблево» 0,5 л міцністю 40% за ціною нижчою за встановлені мінімальні оптово - відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 98 грн.

Відповідальність за порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена статтею 17 цього Закону, відповідно до частини 1 якої за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Оскільки під час перевірки встановлене порушення суб?єктом господарювання вимог ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» щодо торгівлі алкогольними напоями за ціною, нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну, суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафу в розмірі 10000 грн. на підставі зазначеної норми Закону.

Стосовно порушення позивачем норм ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст. 226 Податкового кодексу України щодо торгівлі алкогольними напоями без марки акцизного податку, суд враховує наступне.

Статтею 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена обов?язковість та порядок маркування алкогольних напоїв, які реалізуються в Україні.

Згідно п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво.

Відповідно до п. 226.1 ст. 226 Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Згідно п. 226.2 ст. 226 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Пунктом 226.6. статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Відповідно до п. 228.2 ст. 228 Податкового кодексу України контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Як встановлено судом, зафіксовано в акті перевірки та не заперечується позивачем, на реалізації у магазині, який перевірявся, знаходилась пляшка алкогольного напою - 1 упаковка тетрапаку портвейну «777» білого об'ємом 1,0 л міцністю 17,5 об.од. без марок акцизного податку встановленого зразка.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення позивачем норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в цій частині.

Відповідно до п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833 «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів» забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, етикетування або інструкції про їх застосування (в установлених випадках), а також належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного

податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Оскільки під час перевірки встановлене порушення суб?єктом господарювання норм ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст. 226 Податкового кодексу України щодо торгівлі алкогольними напоями без марки акцизного податку, суд вважає, що відповідач правомірно застосував до позивача штраф на підставі зазначеної норми Закону.

Щодо доводу позивача, що у спірних взаємовідносинах відсутній факт реалізації алкогольних напоїв, суд враховує наступне.

За загальними правилами, визначеними Порядком провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833, забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Приписами статті 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначене поняття - місце проведення розрахунків, а саме, місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Оскільки спірні пляшка алкогольного напою - коньяку «Коблево» 0,5 л міцністю 40% та упаковка тетрапаку портвейну «777» білого об'ємом 1,0 л міцністю 17,5 об.од. знаходилась на місці проведення розрахунків, що зафіксоване в акті перевірки, доданому до матеріалів справи, за загальними правилами торгівлі забороняється зберігання на місці проведення розрахунків речей, що не належать суб?єкту господарювання, суд вважає доведеним факт їх реалізації.

Щодо доводу позивача про відсутність факту здійснення контрольної розрахункової операції, суд враховує наступне.

Згідно п.п. 20.1.11 п. 20.11 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надане право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій є правом, а не обов?язком контролюючого органу та відмова продавця видати фіскальний чек не є належним доказом відсутності факту знаходження товару на реалізації.

Крім того, абзацем 2 частини 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Як зазначалось раніше, порушення суб?єктом господарювання вимог чинного законодавства зафіксовані в акті перевірки, який підписаний позивачем без заперечень.

Більш того, факт знаходження алкогольних напоїв - коньяку «Коблево» 0,5 л міцністю 40% та упаковки тетрапаку портвейну «777» білого об'ємом 1,0 л міцністю 17,5 об.од. у торговому приміщені саме для реалізації не заперечується позивачем.

Стосовно розміру штрафних санкцій, застосованих до позивача, суд враховує, що у спірних взаємовідносинах відповідачем застосований мінімальний розмір таких санкцій, визначений нормами чинного законодавства, оскільки, як встановлено судом під час розгляду справи та стверджується ФОП ОСОБА_1, позивачем придбані для реалізації одна пляшка коньяку «Коблево» 0,5 л міцністю 40% та одна упаковка тетрапаку портвейну «777» білого об'ємом 1,0 л міцністю 17,5 об.од., що зафіксоване в акті перевірки.

Щодо форми рішення, яке оскаржується, суд враховує, що така форма рішення визначена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яка була чинною на час спірних взаємовідносин.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених п. 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надані суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства та застосування штрафних санкцій в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства та застосування штрафних санкцій, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 2, ст. 7 - 15, ст. 17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158 - 163, ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дій щодо проведення 29.03.2017 року фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та визнання протиправним та скасування рішення від 12.04.2017 року № 000023/05-99-40-03/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій в сумі 27000 грн. - відмовити повністю.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У судовому засіданні 29.11.2017 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, повний текст постанови виготовлений 04.12.2017 року.

Суддя Давиденко Т.В.