Справа № 314/3132/17
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/3132/17
Провадження № 2-а/314/118/2017
Номер рядка звіту 87
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької областіу складі:

головуючого - судді Кіяшко В.О.,

секретаря Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив визнати протиправними дії ПФУ щодо відмови у врахуванні періоду роботи в колгоспі «Путь Леніна» з 20.02.1986 року по 01.05.1995 року в пільговий та загальний стаж роботи, призначити пільгову пенсію у відповідності до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 лютого 2015 року та провести відповідні виплати.

В судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача надав суду письмові заперечення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності стороні на підставі доказів, наявних в матерыалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 10 лютого 2015 року, працював на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах більше 20 років, та мав загального трудового стажу більше 30 років, 10 лютого 2015 року йому виповнилось 55 років, у встановлений законом термін звернувся до Управління пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області (Приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «в» ст.. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», листом від 13.07. 2017 року № 1483/05 Запорізьке приміське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило в зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи, яка зазначена в трудовій книжці як період роботи в колгоспі «Путь Леніна» з 20.02.1986 року по 01.05.1995 року, через відсутність запису про перейменування (реорганізацію) колгоспу «Путь Леніна» в колективне пайове господарство, оскільки запис про звільнення завірений печаткою підприємства саме з такою назвою.

Таким чином спірним питанням є правомірність дій ПФУ щодо відмови у врахуванні періоду роботи в колгоспі «Путь Леніна» з 20.02.1986 року по 01.05.1995 року на території Кримської області та АР Крим в пільговий і загальний стаж роботи та призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 у відповідності до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно записів у трудовій книжці колгоспника, ОСОБА_1 з 1976 року працював поливальником у колгоспі «Путь Леніна», в 1977 році був переведений полеводом, 15 червня 1978 року переведений трактористом в тому ж колгоспі, де працював до 12 листопада 1978 року, коли був призваний до військової служби в лавах ОСОБА_2, з 13 листопада 1978 року по 30 серпня 1985 року проходив військову службу.

Надалі, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, 20 лютого 1986 року був прийнятий в члени колгоспу «Путь Леніна» Симферопольського району Кримської області, 24 червня 1992 року переведений трактористом в тракторну бригаду, 01 травня 1995 року виведений з членів колгоспу за власним бажанням, 05 травня 1995 року прийнятий трактористом-машиністом в радгосп «Жовтневий», 16.09.1997 року радгосп Жовтневий реорганізовано в КСП «Жовтневий», ОСОБА_1 прийнято трактористом-машиністом бригади № 2,09.03.2000 року КСП «Жовтневий» реорганізовано в ВАТ Агрофірма «Жовтневий», позивач прийнятий на роботу трактористом-машиністом бригади № 2, 14 березня 2005 року переведений майстром-налагоджувальником в бригаду № 2, 01 грудня 2005 року звільнений за власним бажанням, 27 червня 2006 року прийнятий в ВАТ Агрофірма «Жовтневий» сезонним трактористом в бригаду № 3, 27 грудня 2006 року переведений постійно трактористом-машиністом в бригаду № 3, 13 березня 2009 року звільнений за власним бажанням, 20 березня 2009 року прийнятий оператором насосної станції в КП Сількомунгосп Дніпровської сільської ради, 12 червня 2009 року звільнений за власним бажанням, 01 вересня 2014 року прийнятий трактористом-машиністом в фермерське господарство «Халепін К. В.», 31 грудня 2014 року звільнений за згодою сторін.

На підтвердження перейменування (реорганізації) колгоспу, позивачем було надано довідки Виробничого кооперативу «Степ» № 80, 81, 83, видані 21 липня 2015 року та 23 липня 2015 року про перейменування колгоспу «Путь Леніна» в КПГ «Путь Леніна», в АПК «Степ» та в Виробничий кооператив «Степ» та підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії, однак відповідач відмовляється приймати ці довідки до уваги, посилаючись на ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ, відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 якого будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

. Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності з абзацом 1 пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, надання довідки, уточнюючої особливий стаж роботи, потребується лише в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутній відповідний запис.

В трудовій книжці позивача містяться відомості щодо наявності права на пенсію на пільгових умовах, що цілком узгоджується із змістом приведених норм, в період за 1986-1995 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. З аналізу вищенаведених норм нормативно-правових актів, приходжу до висновку, що правом вимагати додаткових документів від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже, у разі сумніву в наявності стажу, з якого визначається право на пільгову пенсію, відповідач мав вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ, встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Тобто, Запорізьке приміське ОПФУ в Запорізькій області мало право та можливість надіслати необхідні запити до архівних установ щодо підтвердження пільгового стажу та перейменування (реорганізацію) колгоспу «Путь Леніна», проте не виконало цього, а надані позивачем довідки не приймає, хоча має право їх прийняти з метою забезпечення захисту моїх прав на пільгову пенсію.

ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ встановлює, що основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно п. «в» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, чинній на час звернення з заявою про призначення пенсії, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст.. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками

Згідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституцією України проголошено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21); У відповідності із статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними (ч.1); конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ч.2), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту і обсягу існуючих прав і свобод (ч.3). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх... у ... випадках, передбачених законом. (ч.1 ст.46).

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19 Закону України від 05.10.2000 р. №2017-ІІІ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").

Згідно із приписами ч.3 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте відповідачем не надано жодного доказу, який би доводив, що позивач не працював в колгоспі «Путь Леніна» з 20.02.1986 року по 01.05.1995 року на території Кримської області та АР Крим.

Згідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шести місячний строк, проте цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Частиною 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року встановлено, що суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини (згідно з ч. 7 ст. 9 КАС України), суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що порушення щодо відмови призначення позивачу пенсії на пільгових умовах є триваючим і повідомлення про відмову в призначення пенсії було надіслане лише 13 липня 2017 року, пенсію ОСОБА_1 має бути призначено з дня отримання права на пенсію - з 11 лютого 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 62,101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» , ст.ст. 71, 99, 122, 158-163, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Запорізького приміського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у врахуванні періоду роботи в колгоспі «Путь Леніна» з 20.02.1986 року по 01.05.1995 року в пільговий та загальний стаж роботи та призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 у відповідності до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Запорізьке приміське об'єднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області врахувати період роботи в колгоспі «Путь Леніна» з 20.02.1986 року по 01.05.1995 року в пільговий та загальний стаж роботи, призначити пільгову пенсію ОСОБА_1 у відповідності до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку на 5 років з 11 лютого 2015 р. та провести відповідні виплати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:В. О. Кіяшко

07.11.2017