Справа № 639/6245/17
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/6245/17
№2-а/639/162/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є інвалідом війни другої групи та знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської області. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-ХІІ), ОСОБА_1 щорічно повинна надаватися одноразова грошова допомога до 5-го травня, як інваліду війни 2-ої групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (№1058 -ІV) мінімальний розмірі пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлену законом. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» №1801 -VІІІ від 21.12.2016 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 травня 1312 гривень, що є мінімальною пенсією за віком. Отже розмірі щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня повинен складати: 8 МПзВ * 1 312 грн. = 10 496 грн. Але, всупереч вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-ХІІ), ст. 22 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року у справі № 10-рп/2008, цю допомогу УПСЗН виплатило ОСОБА_1 в розмірі 3 100,00 грн. Таким чином недоплата складає: 10 496 грн. - 3 100 грн. = 7 396 грн. Просив зобовязати відповідача перерахувати йому недоплачену одноразову допомогу у розмірі 7 396 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на їх безпідставність. Надала письмове обґрунтування свого невизнання позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено , що позивач є інвалідом війни 2-ї групи на підставі посвідчення серія Б №485378. Знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни 2-1 групи виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

З матеріалів справи вбачається, що Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" № 223 від 05.04.2017 року виплатило у 2017 році позивачеві разову грошову допомогу як інваліду війни 2 групи в сумі 3 100 грн. (а.с. 6).

Не погодившись з розміром виплаченої разової грошової допомоги як інваліду війни 2-ї групи за 2017 рік, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, регулює питання призначення та здійснення соціальних виплат, в тому числі щорічних разових грошових допомог до 5 травня, є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" була змінена вищезазначена стаття Закону № 3551-XII, а саме зазначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст.12 Закону № 3551-XII.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" та становив 3 100 грн.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Тому, з 01.01.2015 Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" припинені дії норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни .

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 233 є також чинними.

Крім цього, слід врахувати, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

Також, у рішенні №3-рп від 25.01.2012 Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід зауважити на тому, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у 2017 році виплата ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи , відповідачем здійснена правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І. В. Іванова