Справа № 640/11736/17
Суддя: Золотарьова Л. І.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №6 батальйону №3 УПП в м. Харкові ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови, закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.07.2017 року звернулася до суду з позовом, у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо складання постанови 05.07.2017 року серії АР № 376007, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП;

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 376007 від 05.07.2017 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену відносно неї;

провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП;

стягнути з Управління патрульної поліції у м. Харкові за рахунок бюджетних асигнувань на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 800 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.07.2017 року вона керувала транспортним засобом на перехресті вул. Шевченко з вул. Матюшенко, інспектором патрульної поліції була здійснена зупинка її транспортного засобу, обґрунтовуючи свої дії тим, що вона не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» та зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила вимоги п.8.4г) ПДР України. Вона повідомила поліцейського, що не порушувала ПДР, та категорично заперечувала факт порушення ПДР, однак на прохання надати докази на підтвердження факту скоєння нею правопорушення відеозапис, свідків, отримала необґрунтовану відмову. 11.07.2017 нею було подано скаргу на незаконні дії поліцейського до Управління патрульної поліції, в задоволенні 20.07.2017 скарги було відмовлено, та зазначено що відеозапис з фактом правопорушення був технічно пошкоджений, тому немає можливості переглянути відео. Також, відповідачем в порушення ст. 258 КУпАП окрім оскаржуваної постанови повинно було бути складено протокол про адміністративне правопорушення, чого зроблено відповідачем не було.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала аналогічні пояснення вказані в позовній заяві, пояснила 05.07.2017 вона їхала на автомобілі на перехресті вул. Шевченко та вул. Матюшенко, та не порушувала вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР «напрямки руху по смугам», оскільки здійснювала рух з належної смуги.

Відповідач не зявився, про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, письмових заперечень не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 376007 від 05.07.2017 року, винесеної поліцейським роти №6 батальйону №3 УПП в м. Харкові ДПП ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

У постанові вказується, що 05.07.2017 року о 09 год. 00 хв. на перехресті вул. Шевченко та вул. Матюшенко у м. Харкові, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконала вимогу інформаційно-вказівного знаку 5.16 ПДР «напрямки руху по смугах» та зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила вимоги п.8.4г ПДР України, за що була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 КАС України).

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з самого початку оспорювала допущене порушення.

Відповідач в судове засідання не зявлявся неодноразово, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивачки, при цьому остання одразу в постанові вказував про незгоду з постановою та заперечення факту порушення вимог дорожнього знаку «5.16» ПДРУ. В оскаржуваній постанові також не зазначено, які докази додаються до постанови на підтвердження вчинення позивачем правопорушення. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстави для ствердження по порушення позивачем вимог п. 8.4г) ПДР України відсутні, тому оскаржувана постанова від 07.10.2016 року про притягнення позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення.

Так єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, при цьому ОСОБА_1Ю була не згодна одразу з правопорушенням.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 71 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і скасовує постанову і закриває справу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо складання постанови від 05.07.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП - підлягають задоволенню.

Разом з тим, з приводу не складення відповідачем протоколу, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, Законом від 14.07.2015 № 596-VIII встановлено, що в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення не повинен складатися, тому відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, яке не передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАп, то підстави для стягнення судового збору відсутні.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 800 грн.

Документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов'язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VІ, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

25.07.2017 року між ФОП ОСОБА_3 та позивачем укладено договір про надання юридичних послуг. Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, з якою укладено зазначений договір, не є фахівцем у галузі права, при цьому, вказаний договір не підписаний позивачем.

Акт про прийняття-передачу виконаних робіт від 27.07.2017 року також не містить підпису позивача.

Крім того, відсутнє належне обґрунтування та докази витраченого часу на правову допомогу, не доведено факт відповідності заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу законодавчо встановленому граничному розміру цих витрат.

Таким чином, підстави для компенсації витрат на правову допомогу згідно зі статтею 90 КАС України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» відсутні, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 8, 11, 69, 71, 90, 94, 159, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії поліцейського роти №6 батальйону №3 УПП в м. Харкові ДПП ОСОБА_2 щодо складання постанови 05.07.2017 року серії АР № 376007, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 376007 від 05.07.2017 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В частині вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий