Справа № 819/1937/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1937/17

30 листопада 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі: головуючого судді Осташа А. В. за участі секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - Мартинюка Т.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колексі" до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Колексі» (надалі по тексту - позивач або ТОВ «Колексі») із адміністративним позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (надалі по тексту - Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, або відповідач) в якому просить скасувати рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 14.09.2016 №59/12-01 «Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем незаконно та необґрунтовано, оскільки ТОВ «Колексі» до Гусятинської ОДПІ 18 вересня 2015 року подано декларацію з ПДВ за серпень 2015 року та 16 жовтня 2015 року подано декларацію з ПДВ за вересень 2015 особисто, а не в електронному вигляді. Вказану звітність контролюючим органом взято до відома, однак не відображено у звітності платника, мотивуючи необхідність подання декларації з ПДВ лише в електронному вигляді. Проте, представник позивача зазначив, що норми п.п. «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України пов'язують право контролюючого органу анулювати реєстрацію платника ПДВ саме за фактом неподання податкової декларації, а не за фактом відмови у їх прийнятті. У зв'язку з чим у відповідача відсутні були законні підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість щодо нього. Крім того, представник позивача зазначив, що згідно законодавства до кінця 2016 року позивач перебував на обліку як платник ПДВ за попереднім місцезнаходженням, а тому у Білоцерківської ОДПІ станом на дату анулювання реєстрації ПДВ були відсутні повноваження щодо прийняття такого рішення. Відтак, вважає, що рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 14.09.2016 №59/12-01 «Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість» є протиправним та підлягає скасуванню. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Проте, на адресу суду 29.11.2017 надійшло заперечення на адміністративний позов в якому зазначено, що підставою для анулювання реєстрації ТОВ «Колексі» платником податку на додану вартість слугував висновок податкового органу про подання позивачем податкової звітності з ПДВ з показниками, які свідчать про відсутність постачання придбання товарів (робіт, послуг) протягом 12 послідовних місяців, а саме, з серпня 2015 року по липень 2016 року. Відтак, податковий орган дійшов висновок про наявність визначених підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України передумов, з якими податкове законодавство пов'язує можливість анулювання реєстрації суб'єкта господарювання платником податку на додану вартість. Тобто умовою анулювання реєстрації платником ПДВ є підтверджений довідкою та/або реєстром (переліком) факт неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців, а саме з серпня 2015 року по липень 2016 року. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Крім пояснень представника позивача, судом досліджені письмові докази, наявні у матеріалах справи.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Колексі» () зареєстровано як платник податку на додану вартість з 11.08.2014 та перебував на податковому обліку в Гусятинській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області. У липня 2016 року ТОВ «Колексі» змінено місцезнаходження та внесено зміни до установчих документів щодо реєстрації у Київській області (Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області).

Як випливає із матеріалів справи, Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 14.09.2016 було прийнято рішення за №59/12-01 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Колексі" (аркуш справи 10).

Підставою для прийняття відповідачем такого рішення стало посилання на підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, який передбачає, що таке свідоцтво платника податку на додану вартість анулюється в разі коли особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Не погоджуючись із таким рішенням податкового органу позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Підстави та порядок анулювання реєстрації платника податків визначено ст. 184 Податкового кодексу України та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1130 від 14.11.2014 року (далі - Положення № 1130).

Відповідно до п. 5.1 Положення № 1130 реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України та пп. «г» п. 5.1 Положення № 1130 Реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту;

Одночасно, п. 5.5 зазначеного Положення № 1130 встановлено, що Анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу.

При цьому, абз. 2 п. 5.5 Положення №1130 передбачено, що контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є: затверджений ліквідаційний баланс, передавальний акт, розподільчий баланс або документальне підтвердження факту затвердження цих документів (для платників ПДВ - юридичних осіб) та відомості (документи), якими підтверджується наявність у Єдиному державному реєстрі запису про прийняття рішення про припинення юридичної особи, або копія такого рішення (для юридичних осіб, відомості про яких не включаються до Єдиного державного реєстру), заява або повідомлення платника ПДВ, уповноваженого органу чи особи про прийняття рішення про припинення платника ПДВ (для постійних представництв нерезидентів, договорів про спільну діяльність, договорів управління майном, угод про розподіл продукції), відомості (документи), якими підтверджується наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (для фізичних осіб - підприємців) (підстава - підпункт "б" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу).

Відповідно до п. 5.2 Положення № 1130 при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт "г" пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця; включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.

Судом встановлено, що позивачем направлено до відповідача Договір про визнання електронних документів. Однак, як зазначив представник позивача у судовому засіданні, підтвердження про укладення зазначеного Договору від контролюючого органу отримано не було.

Як випливає із матеріалів справи, ТОВ «Колексі» до Гусятинської ОДПІ 18 вересня 2015 року подано декларацію з ПДВ за серпень 2015 року та 16 жовтня 2015 року подано декларацію з ПДВ за вересень 2015року особисто, а не в електронному вигляді, оскільки не було укладено договору про визнання електронної звітності. Вказану звітність контролюючим органом взято до відома, однак не відображено у звітності платника, мотивуючи необхідність подання декларації з ПДВ лише в електронному вигляді.

Проте, суд не погоджується із такою позицією податкового органу та зазначає, що норми пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України пов'язують право контролюючих органів анулювати реєстрацію платника ПДВ саме з фактом неподання податкової декларації, а не з фактом відмови у її прийнятті.

Разом з тим, контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано норм пп. «г» п. 184.1 статті 184 ПК України, яка визначає період саме, « 12 послідовних податкових місяців».

Таким чином, з огляду на те, суд приходить до висновку, що на час прийняття рішення від 15.09.2016 фактично відсутні встановлені обставини щодо подання (неподання) позивачем контролюючому органу декларацій з ПДВ протягом останніх 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що 23.12.2015 СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області проведено обшук приміщень та відповідно до протоколу обшуку вилучені документи та комп'ютерна техніка у зв'язку із чим діяльність підприємства була призупинена. Відповідно здача звітності в електронному варіанті також була неможлива у зв'язку з вилученням комп'ютерної техніки.

Також, як встановлено судом, у липні 2016 року товариством «Колексі» змінено місцезнаходження та внесено зміни до установчих документів щодо реєстрації у Київській області.

Відповідно до п.10.13 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 09.12.11 №1588 у разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

Відповідно до пп.2 п.10.13 даного Порядку до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Аналізуючи вимоги даного порядку, як випливає із матеріалів справи, до кінця 2016 року позивач перебував на обліку як платник ПДВ за попереднім місцезнаходженням, а тому, суд приходить до висновку що у ТОВ "Колексі" не було обов'язку щодо подачі декларацій з ПДВ в період з серпня 2015 року по липень 2016 року до Білоцерківської.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у Білоцерківської ОДПІ і з цих підстав були відсутні підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника з ПДВ.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, на думку суду відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття рішення від 14.09.2016 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Колексі» з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Колексі» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн з бюджетних асигнувань Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 14.09.2016 №59/12-01 "Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість".

3. Повернути з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Колексі" судовий збір в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн сплачений згідно квитанції №25 від 10.11.2017.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанова складена та підписана 04.12.2017.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.