Справа № 809/1067/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9576/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Іщук Л. П., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

представника позивача - Кузнєцової А. О.;

представника відповідача - Лаврука В. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року в справі за позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 липня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідачем протиправно, в порушенням вимог пункту 9 статті 87 Податкового кодексу України згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення безпідставно застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 171230,28 грн. за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України здійснювала сплату вказаних платежів у строки, визначені чинним законодавством, що підтверджується платіжними дорученнями із зазначенням у них призначення платежу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за № від 20 липня 2017 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для заміни відповідача по справі на належного.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не є належним відповідачем у справі так як не приймала оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та не заперечує проти її задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 03 липня 2017 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2009 року - березень 2017 року.

За наслідками перевірки Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 03 липня 2017 складено акт за № 5860/1208/00704273, в якому зафіксовано факти несвоєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, чим порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

За наслідками розгляду вищевказаного акту перевірки, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення за № від 20 липня 2017 року, згідно якого до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 171230,28 грн. (20% від узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, сплаченої з порушення граничних термінів для їх сплати, визначених Податковим кодексом України) (а.с.13).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив із того, що законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно зі статтею 126 Податкового кодексу України у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні пункту 9 статті 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою, відтак, збільшення суми грошового зобов'язання, шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, яка є частиною національного законодавства України та не відповідає ч. 3 ст. 2 КАС України, а податкове повідомлення-рішення № від 20 липня 2017 року підлягає скасуванню.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України звернулася із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Разом з тим, встановлено і підтверджується матеріалами справи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 20 липня 2017 року було винесено Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області, а не Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Отже, вказаними нормами статті встановлено, що заміна первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить виключно до повноважень суду першої інстанції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача - Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, та не здійснив його заміну, що призвело до істотного порушення норм процесуального права.

Разом з тим, згідно положень ст.52 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача під час апеляційного розгляду справи, адже фактично в такому випадку сторона позбавляється можливості участі і захисту на стадії судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів також вважає за необхідне наголосити на тому, що позивач вправі звернутися із аналогічним позовом до належного відповідача для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги підтверджені викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим наявні підстави для її часткового задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області - задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року в справі № 809/1067/17 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Повний текст судового рішення виготовлено 04 грудня 2017 року.