Справа № 127/13762/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/13762/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гриневич В.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці №5055 від 12.07.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 та зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за віком починаючи з 14.04.2017.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.217 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці №5055 від 12.07.2017 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 14.04.2017.

Стягнуто на користь ОСОБА_2, 640,00 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2016 ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про призначення їй пенсії за віком, до якої додала довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, документи про місце проживання особи, паспорт, трудову книжку, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про зміну назви організації (архівна довідка), довідку про прийняття на роботу (трудова угода 180, про періоди роботи 1981-1984, 1985-1990), свідоцтво про народження дитини.

03.11.2016 рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на загальних умовах у зв'язку з відсутністю необхідного трудового стажу (15 років).

23.11.2016 в листі Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №2332/06-33-2/021 "Щодо надання інформації" відповідачем повідомлено адвоката про те, що до трудового стажу ОСОБА_2 зараховані усі періоди роботи згідно поданих документів, окрім періодів роботи:

- в районі Крайньої Півночі Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області м. Новий Уренгой кооператив "Вайнах" з 01.08.1990 по 30.08.1993, так як у даті наказу про звільнення є виправлення. (04.03.2016 на заяву ОСОБА_2 головним спеціалістом відділу обслуговування громадян було зроблено запит до Управління Пенсійного фонду України РФ в м. Новий Уренгой, щодо надання допомоги у витребуванні уточнюючої довідки за вищевказаний період роботи. 05.05.2016 до управління надійшла відповідь про те, що немає можливості витребувати уточнюючу довідку про вищевказаний період роботи, оскільки кооператив "Вайнах" було ліквідовано 05.08.1997, документи на зберігання до архіву не надходили, місце зберігання документів невідоме);

- частково зарахований період роботи секретарем управління Ямало - Ненецького автономного округу в тресті "Уренгойтрубопродстрой", оскільки в трудовій книжці в даті прийому на роботу є виправлення. (Довідку про стаж за даний період від 09.09.2016 №1204-02/5889 до уваги не було взято, оскільки в наказі про прийняття на роботу відсутня дата. Договір за 1980 рік також не взято до уваги при зарахуванні стажу, так як у році укладання договору міститься виправлення.

Вищевказане рішення УПФ України у м. Вінниці про відмову у призначенні пенсії позивачем не оскаржувалося, натомість наявність наведених підстав для відмови позивачу у призначені пенсії зумовили звернення ОСОБА_2 до Вінницького міського суду Вінницької області із заявами про встановлення юридичних фактів.

27.02.2017 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/995/17 задоволено заяву ОСОБА_2 та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що наказ №32 за №8 в графі 4 виданий кооперативом "Вайнах" про звільнення ОСОБА_2 датований 30.08.1993.

29.03.2017 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/3945/17 заяву ОСОБА_2 також задоволено та встановлено факт, що ОСОБА_2 прийнята на роботу секретарем управління Ямало - Ненецького автономного округу в тресті "Уренгойтрубопродстрой" з 23.12.1980.

14.04.2017 ОСОБА_2 повторно звернулася із заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про призначення їй пенсії за віком, до якої, крім попередньо доданих документів, позивачем додано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 у справі №127/995/17 та від 29.03.2017 у справі №127/3945/17.

17.05.2017 листом Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №1264/06-32-2/021 відмовляючи у призначенні пенсії позивачу відповідач виходив з того, що загальний стаж позивача складає 13 років 2 місяці і 26 днів, при необхідному 15 років, а до трудового стажу ОСОБА_2 зараховані усі періоди роботи, окрім періоду роботи з 01.08.1990 по 30.08.1993 у районі Крайньої Півночі Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області м. Новий Уренгой кооператив "Вайнах", так як в записах в трудовій книжці при прийнятті на роботу наказ дописаний іншою рукою та пастою, що не відповідає "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.

12.07.2017 рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці №5055 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на загальних умовах у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу (15 років).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно не зараховано до стажу роботи ОСОБА_2 3 роки і 29 днів роботи у районі Крайньої Півночі Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області м. Новий Уренгой кооператив "Вайнах", а саме з 01.08.1990 по 30.08.1993.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) вказано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Згідно ст. 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж це період, протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, який набутий особою до 01 січня 2004 року і який прирівнюється до страхового.

Положенням ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики 259/34/5 від 08.06.2001, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 народилася 04.02.1959, що підтверджується копією паспорта позивача серії АС №953807, виданого Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 24.01.2005, до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулася 14.04.2017, тобто у віці 58 років, тобто, на момент такого звернення позивач досягла віку необхідного для призначення пенсії, а саме 57 років та 6 місяців.

У записах трудової книжки позивача, яка заведена 15.12.1976, міститься запис про роботу позивача у районі Крайньої Півночі Ямало - Ненецького автономного округу Тюменської області м. Новий Уренгой кооператив "Вайнах", а саме 01.08.1990 - прийнята членом кооперативу (Пр №43 от 01.08.1990) та 30.08.1993 - звільнена за власним бажанням ст. 31 КЗОТ РСФСР (Пр №32 від 30.08.93).

Таким чином, період роботи позивача з 01.08.1990 по 30.08.1993 (3 роки 29 днів) в Північно-Казахстанській раді "Міжколгоспбуд" міста Петропавловська, Казахської РСР відповідачем протиправно не був зарахований позивачу при розрахунку пенсії.

Щодо посилання відповідача на те, що наказ про призначення на роботу від 01.08.1990 дописаний іншою рукою та пастою, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та слугувало підставою для не зарахування до стажу позивача відповідного періоду роботи, суд першої інстанції вірно вказав, що такий висновок відповідача є безпідставним, оскільки посадові особи відповідача не є фахівцями в галузі почеркознавчих досліджень та не можуть кваліфіковано встановлювати тотожність чи ідентичність почерків, способу вчинення записів та предметів, якими ці записи нанесені. Клопотань про призначення відповідної експертизи відповідачем не заявлялося.

Положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, на яке посилається відповідач в апеляційній скарзі прийнято значно пізніше від дати вчинення запису в трудовій книжці позивача (01.08.1990), а тому таке посилання відповідача є необґрунтованим та безпідставним.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що дата та відомості про прийом на роботу в записі №17 записані акуратно, ймовірно кульковою ручною, вказаний запис є чітким та зрозумілим, що підтверджується копією трудової книжки позивача наявною в матеріалах справи.

Щодо посилання відповідача на те, що у рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2017 по справі №127/3945/17 невірно зазначена назва Ямало Ненецького автономного округу слід зазначити, що вказане рішення сторонами не оскаржувалось, законної сили набрало 11.04.2017. Крім того, описка в рішенні суду не може бути підставою для неврахування його при розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зарахований відповідачем стаж роботи позивача складає 13 років 2 місяці і 26 днів, а стаж роботи у період 01.08.1990 по 30.08.1993 (3 роки 29 днів) підлягає зарахуванню, отже страховий стажу роботи позивача перевищує 15 років, а тому, з урахуванням положень статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", наявні підстави для призначення позивачу пенсії за віком.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4