Справа № 308/9468/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуЛьвів№ 876/10818/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача Брушнівського С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби до ОСОБА_3 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2017 року Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Чопський ПЗ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив примусово видворити громадянина Вєтнаму ОСОБА_3. Одночасно з позовом Чопський ПЗ подав клопотання, у якому просив затримати громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року клопотання Чопського ПЗ було задоволено. Затримано громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців.

У апеляційній скарзі представник відповідача просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні клопотання Чопського ПЗ. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не були враховані вимоги Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року, яким ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав. Вважає, що до громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 має застосовуватися реадмісія, а не примусове видворення. Тому підстав для його затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України немає.

Представник позивача у ході апеляційного розгляду заперечив обґрунтованість вимог апелянта. Просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач та його представник на виклик апеляційного суду не прибули та просили розглядати справу за їх відсутності, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апелянта, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких міркувань.

Задовольняючи клопотання Чопського ПЗ, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач незаконно перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку, однак був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 25 вересня 2017 року на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документів що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з таких міркувань.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 183-7 КАС України передбачено, що у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1110 від 17 липня 2003 року, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Чопським ПЗ подано до суду клопотання про затримати громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Разом із тим, Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав» від 3 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав.

Процедура реадмісії громадян Вєтнаму визначена у ст. 4 вказаної Угоди.

Відтак, відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.183-7 КАС України, а за процедурою, що визначена ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та зазначеною Угодою.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що правових підстав для задоволення клопотання Чопського ПЗ про затримання громадянина Вєтнаму ОСОБА_8 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України немає і судом першої інстанції таке було задоволено помилково.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що при вирішенні даного процесуального питання судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні клопотання Чопського ПЗ.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року по справі № 308/9468/17 та прийняти нову, якою у задоволенні клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 5 грудня 2017 року.