Справа № 822/2307/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2307/17

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

30 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Андрійчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просила визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у наданні ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0 га, розташованої за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі М-8795/0-3390/6-17 від 27.04.2017у та у листі 151/0-7125/6-17 від 04.07.2017; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0 га, розташованої за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадасту у Хмельницькій області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, які оформлені листами за № М-8795/0-3390/6-17 від 27.04.2017 та №151/0-7125/6-17 від 04.07.2017.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

02 листопада 2017 року до суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 15673/17) від позивача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 березня 2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, надавши до заяви копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 59).

Листом від 27.04.2017 № М-8795/0-3390/6-17 за підписом першого заступника начальника ОСОБА_5, позивача повідомлено, що земельна ділянка, з приводу якої вона звертається, передбачена для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції, а тому задовольнити клопотання немає можливості (а.с. 58).

17 травня 2017 року ОСОБА_4 повторно звернулась з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вже іншої земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,00 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, надавши передбачені нормами ЗК України документи (копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки) (а.с. 56).

Листом 04.07.2017 № 151/0-7125/6-17 за підписом в.о. начальника ОСОБА_6, позивача повідомлено, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає схемі планування території Хмельницької області, яка затверджена рішенням сесії Хмельницької обласної ради від 22.12.2015 року №9-2/2015 (а.с. 53).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами відповідача розгляд заяв ОСОБА_4 відбувся з грубим порушенням норм законодавства, однак на момент прийняття рішення судом першої інстанції, відповідач наказом №174 від 06.09.2017 "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО", включив земельну ділянку на яку претендувала позивач до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО, що є підставою для відмови у задоволенні її вимоги щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути її заяву від 17.05.2017.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 10.09.2014 №442 утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Нормами п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п. 7 зазначеного Положення, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами до п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п. "в" ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Положеннями "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За приписами ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує зі змісту листа № М-8795/0-3390/6-17 від 27.04.2017 позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0 га, розташованої за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у зв'язку із тим, що земельна ділянка, з приводу якої звертається позивач, передбачена для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Між тим, лише наказом №174 від 06.09.2017 "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО" відповідач включив земельну ділянку на яку претендувала позивач до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО (а.с. 111).

Таким чином, на момент розгляду заяви ОСОБА_4 від 29 березня 2017 року земельна ділянка, на яку вона претендувала, не була передбачена для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції, у зв'язку із чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято цілком обґрунтоване рішення щодо визнання вказаної відмови протиправною.

Щодо відмови №151/0-7125/6-17 від 04.07.2017, то суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем вказане рішення прийнято з порушенням місячного строку (ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України).

Крім того, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства слугувало те, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає схемі планування території Хмельницької області, яка затверджена рішенням сесії Хмельницької обласної ради від 22.12.2015 №9-2/2015 (а.с. 64-65).

Водночас, даним рішення тільки затверджено Схему планування території Хмельницької області та яке не містить заборони на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, з приводу якої звернулась позивача.

Також в суді першої інстанції відповідач вказував на нову підставу для відмови позивачу, а саме, що ця земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 є в межах земель колективної власності КСП ім. Черняховського Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.09.2017, КСП ім. Черняховського не зареєстровано, а Товариство з обмеженою відповідальністю імені Черняховського (ідентифікаційний код 30906275) зареєстровано в реєстрі 27.03.2000 і не має доказів права власності чи користування цією земельною ділянкою (а.с. 69 - 76), в той час як відповідно до інформації, наданої Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіальному органу вказана земельна ділянка не перебуває в користуванні (власності) третіх осіб, її цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, форма власності - державна власність (а.с. 54).

Наведені докази по справі також спростовують позицію апелянта, що земельна ділянка, з приводу якої звернулась позивач, віднесена до земель призначених для урбанізації, а тому не могла бути надана позивачу, враховуючи, що в ході розгляду справи судом першої інстанції достеменно встановлено, що для земельних ділянок, які межують із земельною ділянкою, на яку претендувала ОСОБА_4, наказами за підписом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_6 №22-13119-СГ від 19.06.2017 і №22-18165-СГ від 31.08.2017 затверджено проекти із землеустрою та надані земельні ділянки у власність відповідно громадянам ОСОБА_8 і ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Новосільської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (а.с. 89 - 90). Тобто, за однакових обставин при вирішенні питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою земельних ділянок, віднесених до одного масиву, посадовою особою ОСОБА_6 прийнято прямо протилежні рішення для інших громадян.

В той же час, протягом 2016 року в.о. начальника ОСОБА_10 також були надані дозволи на розробку проектів землеустрою щодо інших земельних ділянок, які, разом з ділянкою, на яку претендувала позивач, знаходяться в межах одного земельного масиву, громадянам ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 (а.с. 95 - 110).

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта, що суд першої інстанції не мав права виходити за межі позовних вимог та досліджувати рішення відповідача відносно вказаних вище земельних ділянок, враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що посилання відповідача стосовно невідповідності земельної ділянки, на яку претендувала позивач, схемі планування території Хмельницької області, яка затверджена рішенням сесії Хмельницької обласної ради від 22.12.2015 №9-2/2015, як на підставу відмови у наданні дозволу є неправомірним, у зв'язку із чим останнім відмовлено позивачу з підстав, які не передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного перегляду справи, відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваних відмов, а відтак останній діяв не у спосіб, не в порядку та не в межах повноважень, що визначені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 04 грудня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.