Справа № 225/5292/17
Суддя: Скиба М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/225/138/2017
Справа № 225/5261/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Скиба М.М.,

за участю

секретаря судового засідання Панаслюк Є.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Під час проведення планової перевірки дотримання порядку використання Міським відділом освіти військовоцивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області коштів Фонду соціального страхування України були виявлені наступні порушення:

-в частині призначення та виплати допомоги з тимчасової непрацездатності за два дні встановлення групи інвалідності МСЕК (листок непрацездатності №111375 з 19.05.2017 року по 25.05.2017 року) сума 165,68 грн.,

-в частині безпідставної оплати по листках непрацездатності, а саме, без рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (листок непрацездатності №853603 з 02.08.2016 року по 15.08.2016 року на суму 1961,37 грн.; листок непрацездатності №853657 з 15.08.2016 року по 25.08.2016 року на суму 576,18 грн.),

-в частині заповнення листків непрацездатності з порушенням діючого законодавства (листок непрацездатності №521330 з 07.02.2017 року по 17.02.2017 року на суму 1502,28 грн.; листок непрацездатності №521747 з 22.05.2017 року по 02.06.2017 року на суму 1053,60 грн.).

За результатами розгляду акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2017 року, постановою начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області №14 від 26.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення його як начальника міського відділу освіти військово-цивільної адміністрації м. Торецьк було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП шляхом накладення штрафу в сумі 255 грн. 00 коп.

З вказаною постановою він не погоджується, оскільки вважає, що дії, саме які стали наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення не містять.

Зокрема, позивач стверджує, що за посадою не субєктом даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а також за стан організації та якості експертизи тимчасової непрацездатності, зберігання та облік документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, несуть керівник закладу охорони здоровя та лікарі, що передбачено в положеннях п.8 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 13.11.2001 року № 445. Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією із соціального страхування, що створюється на підприємстві, до складу якої входять представники адміністрації підприємства та застрахованих осіб, або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб.

Відтак вважає, що питання визначення правильності заповнення, видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, не відноситься до компетенції керівника та головного бухгалтера підприємства, в якій діє комісія із соціального страхування.

Крім того позивач зазначає, що спірне адміністративні порушення не є триваючими. В свою чергу, передбачений ч.1 ст.38 КУпАП двомісячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення сплинув.

ОСОБА_1 просить визнати незаконною та скасувати постанову начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 від 26.09.2017 року №14 про визнання ОСОБА_1, начальника міського відділу освіти військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-5 КупАП та призначення штрафу в дохід держави в сумі 255 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 165-5 КУпАП закрити.

В подальшому ОСОБА_1 В,М. уточнив позовні вимоги, просив визнати незаконною та скасувати постанову начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 від 26.09.2017 року №14 про визнання ОСОБА_1, начальника міського відділу освіти військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-5 КупАП та призначення штрафу в дохід держави в сумі 255 грн.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача в суді проти позову заперечував, зазначив, що

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.165-5 КУпАП відповідальність за частиною першою вказаної статті настає за порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів.

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 №14 від 26.09.2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Вказана постанова винесена на підставі акту планової перевірки від 15.09.2017 року, яким встановлено порушення позивачем порядку використання коштів Фонду соціального страхування України на загальну суму 5259 грн. 11 коп. та протоколу №б/н від 15.09.2017 року, складеного на імя позивача за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-5 КУпАП.

З протоколу вбачається, що під час проведення планової перевірки дотримання порядку використання коштів Фонду соціального страхування України, було встановлено порушення Міським відділом освіти військовоцивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області вимог ч.2 ст.22, ч.3 ст.30, ч.1 ст.31, ч.2 ст.33, ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», п.1.8 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 13.11.2001 року №455 та п.п.3.1, 3.13, 4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 03.11.2004 року №532/274/136-ос/1406, а саме:

-в частині призначення та виплати допомоги з тимчасової непрацездатності за два дні встановлення групи інвалідності МСЕК (листок непрацездатності №111375 з 19.05.2017 року по 25.05.2017 року) сума 165,68 грн.,

-в частині безпідставної оплати по листках непрацездатності, а саме, без рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (листок непрацездатності №853603 з 02.08.2016 року по 15.08.2016 року на суму 1961,37 грн.; листок непрацездатності №853657 з 15.08.2016 року по 25.08.2016 року на суму 576,18 грн.),

-в частині заповнення листків непрацездатності з порушенням діючого законодавства (листок непрацездатності №521330 з 07.02.2017 року по 17.02.2017 року на суму 1502,28 грн.; листок непрацездатності №521747 з 22.05.2017 року по 02.06.2017 року на суму 1053,60 грн.).

При цьому в тексті оскаржуваної постанови відповідача мається посилання на протоколи засідання комісії із соціального страхування № 6 від 09.06.2017 року, № 3 від 01.03.2017 року, тобто на рішення колегіального органу державного закладу, який приймав рішення про виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності.

За приписами частини 3 ст. 30 Закону встановлено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Отже, питання визначення правильності видачі листків непрацездатності не відноситься до компетенції керівника підприємства, установи, організації, у якій діє комісія із соціального страхування як окремий уповноважений орган. Відповідно, прийняття рішення про відмову у призначенні матеріального забезпечення на підставі листків непрацездатності не входить у компетенцію позивача, як до начальника міського відділу освіти. А тому і покладення на нього як на начальника міського відділу освіти персональної відповідальності за рішення колегіального органу державної установи, спеціально уповноваженого на прийняття рішень щодо правильності видачі листків непрацездатності, призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, не може вважатися правомірним.

Крім того, що стосується порушення без рішення комісії із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення, а саме листок непрацездатності - №853603 з 02.08.2016 року по 15.08.2016 року на суму 1961,37 грн.; листок непрацездатності №853657 з 15.08.2016 року по 25.08.2016 року на суму 576,18 грн., суд зазначає, що позивачем в судовому засіданні представлено рішення комісії від 20.08.2016 року стосовно вказаних листків непрацездатності, за яким комісією було вирішено призначити по ним допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Суд перевірив матеріали справи та встановив, що відповідачем суду не надано жодних доказів того, що ці рішення комісії із соціального страхування якимось чином скасовані чи визнані недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Відповідно до п.п. 1.4. - 1.5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 р. N 455 (далі - Інструкція), право видачі листків непрацездатності надається:

1.4.1. Лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров'я.

1.4.2. Лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України.

1.4.3. Лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів.

1.4.4. Фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров'я.

1.4.5. Лікуючим лікарям закладів охорони здоров'я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Згідно пп. 1.5 Інструкції визначений вичерпний перелік осіб, які не мають права видачі листків непрацездатності:

1.5.1. Лікарі:

станцій (відділень) швидкої медичної допомоги;

станцій переливання крові;

закладів судово-медичної експертизи;

бальнеогрязелікувальних, косметологічних та фізіотерапевтичних лікарень і курортних поліклінік;

будинків відпочинку;

туристичних баз;

зубопротезних поліклінік (відділень);

санітарно-профілактичних закладів.

Згідно пп. 1.8 Інструкції листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів.

Відповідно до п. 8.5 вказаної Інструкції, у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку.

Суд звертає увагу Фонду на те, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів того, що лікувальний заклад, який видав листки непрацездатності, зазначені у акті перевірки та у оскаржуваній постанові, у встановленому порядку був позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність.

Частиною 1 статі 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року, передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч. 3 статті 8 вказаного Закону, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах здійснює керівництво підприємства відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до пункту 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року № 168/704, первинні документи бухгалтерського обліку підлягають обовязковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обовязкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству.

Отже, відповідальність щодо перевірці первинних документів покладається на особу, яка веде бухгалтерський облік. ОСОБА_1 як керівник установи, не є такою особою. Як йдеться з пояснень позивача, та як зазначено у акті перевірки, у відділі освіти є посада головного бухгалтера, який і є відповідальною особою за ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні події та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 165-5 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю , зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірна постанова є такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Так, враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю. Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Проаналізувавши обставини справи та суть правопорушення, суд дійшов висновку, що воно не є триваючим, відповідно до розглядуваних правовідносин застосовується двомісячний строк з дня вчинення правопорушення.

В даному випадку дію субєкта адміністративного правопорушення слід вважати закінченою моментом використання коштів фонду, що мало місце понад два місяці до накладення адміністративного стягнення.

Тобто у відповідача на час винесення оскаржуваної постанови не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, а спірна постанова підлягає скасуванню за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення..

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважає за можливе вийти за межі позовних вимог шляхом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 165-5 КУпАП.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позов був задоволений, позивач при зверненні до суду судові витрати не сплатив, у зв'язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 158, 159, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_3 від 26.09.2017 року №14 про визнання ОСОБА_1, начальника міського відділу освіти військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-5 КупАП та призначення штрафу в дохід держави в сумі 255 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 165-5 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Дзержинський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя