Справа № 802/1066/17-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1066/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П. Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

29 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Олійниченка О.В.,

свідка: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін та свідка, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 01 червня 2017 року на а/д М-12 км 150+100 працівниками управління Уктрансбезпеки у Тернопільській області проведено перевірку транспортного засобу марки INTERNATIONAL р.н. НОМЕР_3 з напівпричепом марки ПП модель ANDOVER р.н. НОМЕР_1, під час якої здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу шляхом зважування.

За результатами габаритно-вагового контролю працівниками відповідача складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01 червня 2017 року, а також акт № 190119 від 01 червня 2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в яких зазначено загальну масу транспортного засобу 60900 кг та навантаження на першу вісь 6,10 тонн, 13,15 тонн на другу вісь, 14,10 тонн на третю вісь, 9,55 тонн на четверту вісь, 8, 95 тонн на п'яту вісь та 9,05 тонн на шосту вісь.

На підставі вказаного акту, складено розрахунок № 1 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1864,80 євро.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо оформлення результатів перевірки та визначення суми плати за проїзд згідно з розрахунком № 1 від 01 червня 2017 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні адміністративного позову виходив з того, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки INTERNATIONAL р.н. НОМЕР_3 з напівпричепом марки ПП модель ANDOVER р.н. НОМЕР_1 01.06.2017 року посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України.

Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з абзацом 3 пункту 22.5 ПДР України за рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01 червня 2017 року, а також акт № 190119 від 01 червня 2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та розрахунок № 1 від 01 червня 2017 року, яким ОСОБА_5 визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1864,80 євро.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що згідно статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів.

Таким чином, відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього відповідно до статті 1 ПДР України.

Як вбачається з наданих у справу доказів, перевіркою охоплювався автомобіль марки INTERNATIONAL та напівпричеп марки ПП модель ANDOVER.

При цьому, автомобіль зареєстрований за позивачем, а причіп за її сином - ОСОБА_4 (а.с.48).

Перевищення габаритно-вагових показників допущено як на автомобілі, так і на причепі.

На підставі реєстраційних документів перевізником відповідач визнав позивача у тому числі й на причіп, який належить іншій особі.

При цьому, колегія суддів вважає такі висновки відповідача необґрунтованими також з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передала право на тимчасове володіння транспортного засобу марки INTERNATIONAL р.н. НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_4, що підтверджується договором оренди транспортного засобу №10/17 від 10 січня 2017 року та актом передачі-прийому транспортного засобу до договору № 10/17 від 10 січня 2017 року (а.с. 11-13).

Крім того, в акті перевірки серії ВО № 190963 відповідач вказує, що перевезення здійснювалось згідно товарно-транспортної накладної № 0106 від 01 червня 2017 року (а.с.43).

При дослідженні зазначеної товарно-транспортної накладної встановлено, що у ній вказано перевізником ФОП ОСОБА_4, а не позивача (а.с.9).

Також на підтвердження дійсності товарно-транспортної накладної № 0106 від 01 червня 2017 року до справи додано копію договору № 29/05/17 від 29 травня 2017 року про надання послуг з автоперевезення (а.с. 77).

Будучи допитаний у якості свідка ОСОБА_4 підтвердив, що перевізником являється він, автомобіль він орендує у своєї матері, а водій автомобіля працює у нього на підставі трудового договору, який ще 10 серпня 2012 року зареєстровано у Державному центрі зайнятості за № 0 (а.с. 78-79).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", її транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, а тому притягнення її до відповідальності, за порушення вимог цього закону є протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення слід задовольнити з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу під час рейдової перевірки 01 червня 2017 року на автомобільній дорозі М-12 150 км + 100 м марки INTERNATIONAL р.н. НОМЕР_2 з напівпричепом марки ПП модель ANDOVER р.н. НОМЕР_1 відносно ОСОБА_5 та визначення ОСОБА_5 суми плати за проїзд в розмірі 1864,80 євро, згідно з розрахунком № 1 від 01 червня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області судовий збір у розмірі 1344 грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 грудня 2017 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.