Справа № 750/11217/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/1552/17
У Х В А Л А

05 грудня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради в якому просить визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові нарахувати йому та виплатити одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи, захворювання якого повязано з роботою та ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати. Також позивач просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому вказану вище компенсацію.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.11.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідач надіслав заперечення на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність його вимог. Також відповідач посилається на пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права, так як інвалідність йому встановлена у 2001 році, а із заявою про виплату компенсації він звернувся лише у жовтні 2017 року, у звязку з чим відповідно до ст.100 КАС України його адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії (а.с.6)

21 лютого 2001 року позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК №241991 (а.с.9).

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради із заявою щодо виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами.

Листом від 07.11.2017 № 08-07/27752 відповідач надіслав позивачу відповідь, що його заяву розглянуто, однак, в зв'язку з тим, що інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС йому встановлена 21.02.2001, позивач втратив право на отримання одноразової компенсації, так як звернувся з відповідною заявою після спливу 6 місяців з дня встановлення інвалідності, що передбачено п.3 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 (далі Порядок № 760).

Таким чином відповідач відмовив в нарахуванні та виплаті одноразової компенсації з підстав пропуску ним строків, передбачених п.3 Порядку № 760.

Не погоджуючись з відмовою відповідача та вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру»), який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї" від 21.04.2016, № 1339-VIII, який набрав чинності з 22.05.2016, статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції.

Відповідно до положень зазначеної норми Закону, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з пп. 1-2 Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760, зазначений Порядок регулює питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

Одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги», поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, перебіг строку звернення до суду з адміністративним позовом розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач з часу встановлення йому ІІІ групи інвалідності в лютому 2001 року не звертався до відповідача щодо виплати одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, та також не звертався з відповідним позовом до суду.

Крім того, позовна заява та додані матеріали не вказують на існування причин, які б об'єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись з даним позовом до суду.

Вперше позивач звернувся за захистом своїх прав лише в жовтні 2017 року.

Таким чином, фактично позивач звернувся із заявою про призначення одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідним позовом до суду через 16 років після встановлення статусу інваліда у 2001 році, тобто із суттєвим пропуском процесуального строку передбаченого законом.

Водночас, позивачем у позовній заяві не зазначено поважних причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, відповідно до частини першої статті 102 КАС України, може бути лише наявність поважних причин такого його пропуску.

Поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Проте, позивачем не було наведено, а судом не встановлено обґрунтованих доводів та доказів, які б в установленому порядку підтверджували пропуск позивачем процесуального строку з поважних причин.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

З огляду на те, що адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, а з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд вважає необхідним залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 99, 100, 165, 186 КАС України, суд -

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя