Справа № 640/13851/17
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/640/441/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017

Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Давіденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №9 батальйону №2 УПП у м.Харкові лейтенанта поліції Калашникова Ю.О., виконавчого комітету Харківської міської ради, в особі адміністративної комісії Київського районного про визнання протиправним протоколу, скасування постанови, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним протокол серія АА №335131 від 16.07.2017року та скасувати постанову № 26/412 від 16.08.2017року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.07.2017року о 12.30 год. позивач здійснив виклик співробітників поліції щодо протиправних дій інспекторів поліції стосовно блокування руху його автомобілю. Однак інспектор, який прибув за викликом склав протокол відносно позивача щодо завідомо неправдивого виклику поліції. Після чого 30.08.2017року позивач отримав два листа від адміністрації Київського району ХМР, у першому листі було повідомлення про виклик на засідання адміністративної комісії на 16.08.2017року, а в другому листі була постанова від 16.08.2017року про накладання адміністративного стягнення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Позивачем до суду надано копію протоколу про адміністративне правопорушення сері АА №335131 від 16.07.2017року відносно ОСОБА_1 складеного інспектором роти 9 батальону 2 УПП м. Харкова Калашніковою Ю.О. за ст.. 183 КУпАП. Згідно зазначеного протоколу 16.07.2017року близько 12 год. 30 хв. пл. Павлівська 1/3 м. Харків гр.-н ОСОБА_1 здійснив завідомо подвійний неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» а повідомив про те, що невірно складено постанову АР №386601.

Відповідно до ст.. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 183 КУпАП.
Так, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серія АА №335131 від 16.07.2017року відносно ОСОБА_1 постановою адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради №26/412 від 16.08.2017року було накладено на останнього адміністративне стягнення за ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 85 грн.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.
Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так з наданих до суду матеріалів справи вбачається, що секретарем адмінкомісії ОСОБА_1 було направлено повідомлення про виклик на засідання адміністративної комісії на 16.08.2017року о 14.00 год. З поштового штампу вбачається, що конверт із зазначеним повідомленням було надано до відділення Укрпошта16.08.2017року, тобто того дня, коли було призначено розгляд справи. В цей же день, 16.08.2017року адміністративною комісією було винесено оскаржувальну постанову. Зазначені документи були отримані позивачем лише 30.08.2017року.
Тобто судом встановлено, що спірна постанова у справі про накладання адміністративного стягнення була винесена за відсутності ОСОБА_1 , що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатись.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.
Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову,
Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач виконачий комітет ХМР в особі адміністративної комісії Київського району в судове засідання не з"явився та не довів правомірність винесеної ним постанови відносно позивача ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.
Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку про неправомірність складеної постанови, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним протоколу серія АА №335131 від 16.07.2017року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Оцінка наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам, зокрема оцінка складеного протоколу надається органом який розглядає справу про адміністративне правопорушення та встановлює на підставі доказів наявність або відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, в даному випадку адміністративною комісією Київського району при виконавчому комітеті. Крім того, суд зазначає, що правом на складання протоколу поліція наділена нормами діючого законодавства зокрема КУпАП та ЗУ "Про національну поліцію".
Виходячи з наведеного, визнання протиправним протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено законодавством як спосіб захисту порушених, невизнаних чи оспорених прав. До того ж, даний документ являється таким, що фіксує факт правопорушення, а не рішенням, яке встановлює чи скасовує права та обов`язки та який можливо скасувати у судовому порядку. Протокол по справі про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкту владних повноважень, а є лише одним з доказів, на підставі яких по справі виноситься рішення у вигляді постанови, у зв`язку з чим протокол, окремо, не може бути оскаржено за вимогами КАС України.
Керуючись ст. ст. 11, 159, 160-163, 167 КАС України, суд,-
постановив:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Скасувати постанову адміністративної комісії Київського районного виконавчого комітету Харківської міської ради №26/412 від 16.08.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.
В решті позову відмовити.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Суддя Бородіна Н.М.