Справа № 357/9841/17
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9841/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, 3-я особа: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області мотивуючи тим, що він є інвалідом війни 2 групи, рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги № 05 від 15.11.2016 року йому було нараховано грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення в розмірі 1 032 493,64 грн. замість 1 202 332,80 грн., передбачених законодавством. Відповідно платіжного доручення № 1 від 11.01.2017 року та договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2016 року на його рахунок перераховано грошові кошти в меншому розмірі -999 022,95 грн. за квартиру АДРЕСА_1, яка стала приватною власністю позивача та членів його сім'ї. Відповідно до рішення комісії № 13 від 25.01.2017 року позивачу донараховано грошову компенсацію в розмірі 111 225 грн., також рішенням комісії № 22 від 06.04.2017 року йому знову проведено перерахунок розміру грошової компенсації та нараховано до виплати грошову компенсацію в сумі 1 202 332,80 грн., замість фактично отриманих 999 022,95 грн., тобто, позивачем не отримано частину грошових коштів в розмірі 203 309,85 грн., які зараховані на спеціальний поточний рахунок позивача у ТВБВ № 10026/0888 філії -Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Відповідно листа УСЗН від 01.08.2017 року № 5339 та листа філії -Головного управління по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний Ощадний банк України» від 24.07.2017 року позивач не може отримати грошову компенсацію в розмірі 203 309,85 грн. Позивач просив суд визнати незаконним та протиправним рішення Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги № 05 від 15.11.2016 року щодо нарахування йому грошової компенсації у розмірі 1 032 493,64 грн. замість 1 202 332,80 грн., що передбачено законодавством; визнати його право на зняття та одержання недоотриманої грошової компенсації, призначеної на придбання житла, з його спеціального поточного рахунку, відкритого у ТВБВ № 10026/0888 філії -Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», в розмірі 203 309,85 грн. без подання до вказаного уповноваженого банку заяви про переказ коштів на придбання житла, без подання платіжного доручення на переказ коштів в оплату по договору купівлі-продажу житла, без подання інвестиційного договору на житло та без письмової згоди органу соціального захисту населення на перерахування вказаного розміру грошових коштів із спеціального рахунка, як оплати по договору купівлі-продажу житла /інвестиційного договору на житло/, як це передбачено п.31, п.35, п 38 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2016 року № 719 із змінами та доповненнями; стягнути з Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Згідно ухвали суду від 24.10.2017 року, яку занесено до журналу судового засідання /а.с.84/, за клопотанням представника позивача проведено заміну відповідача - Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги на належного - виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області та залучено до участі у справі в якості 3-ї особи Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України».

До суду представником позивача надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій представник позивача просив суд визнати незаконним та протиправним рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги № 05 від 15.11.2016 року в частині нарахування позивачу грошової компенсації у розмірі 1 032 493,64 грн. замість 1 202 332,80 грн.; визнати незаконним та протиправним рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги № 13 від 25.01.2017 року в частині донарахування позивачу грошової компенсації у розмірі 111 225 грн., всього 1 143 718,64 грн. замість 1 202 332,80 грн.; зобов'язати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради надати письмову згоду ТВБВ № 10026/0888 філії -Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» про виплату позивачу грошових коштів з його спеціального поточного рахунку № НОМЕР_1 /вклад № НОМЕР_2 від 29.11.2016 року/ у розмірі 203 309,85 грн. без подання до вказаного уповноваженого банку заяви про переказ коштів на придбання житла або на інвестування його будівництва, без подання платіжного доручення на переказ коштів в оплату по договору купівлі-продажу житла у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринках, та без подання інвестиційного договору на житло / у разі інвестування в об'єкти житлового будівництва відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність/; стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні із-за необґрунтованості, надали письмові заперечення на позов.

Представник 3-ї особи - ПАТ «Державний Ощадний банк України» в судове засідання не з'явився, до суду надіслано письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника банку.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.03.2016 року є інвалідом другої групи внаслідок травми, пов'язаної із захистом Батьківщини, та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що стверджується копією довідки МСЕК та копією посвідчення /а.с.34-35/.

В судовому засіданні також було встановлено, що постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719 /із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 119 від 21.02.2017 року/ затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей; Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

На виконання вказаної постанови КМУ рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 478 від 08.11.2016 року утворено комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги у складі 9 осіб, що стверджується копією цього рішення з Додатком /а.с.51-52/.

Вказаний вище Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих (тих, що пропали безвісти) чи померлих осіб, визначених абзацами п'ятим - восьмим пункту 1 статті 10 (далі - загиблий), а також для осіб з інвалідністю I-II групи, визначених пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, які втратили функціональні можливості нижніх кінцівок, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація), та перебувають на обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР (далі - квартирний облік), та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Згідно з п.6 Порядку виплати грошової компенсації до повноважень комісії належить: перевірка наявності у особи статусу члена сім'ї загиблого та особи з інвалідністю; визначення категорії особи як члена сім'ї загиблого; перевірка складу сім'ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім'ї загиблого та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім'ї загиблого, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації.

Заяву з необхідними документами про призначення грошової компенсації член сім'ї загиблого, особа з інвалідністю або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку /п.п.7-8 Порядку/.

В судовому засіданні встановлено, що з метою отримання компенсації позивач звернувся до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою та необхідними документами, яку було винесено на розгляд комісії.

За результатами розгляду заяви позивача рішенням комісії № 05 від 15.11.2016 року позивачу призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам 1-2 групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, в розмірі 1 032 493 грн.64 коп., в тому числі вартість житла становить 999 022,95 грн. та ПЗ /витрати пов'язані з закупівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів /обов'язкових платежів/ -33470,69 грн., що слідує з копії цього рішення /а.с.13/.

Як вказано в рішенні, окрім заявника, грошова компенсація нараховується на членів його сім'ї: дружину ОСОБА_2, малолітнього пасинка ОСОБА_3 та малолітню доньку ОСОБА_4.

Відповідно до п.20 Порядку /в редакції на час прийняття комісією рішення/ розмір грошової компенсації (ГK) розраховувався за формулою: ГК = (13,65 х Nс + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ, де Nс - кількість членів сім'ї загиблого військовослужбовця за однією категорією або кількість членів сім'ї інваліда, на яких розраховується грошова компенсація; Nп - кількість членів сім'ї загиблого військовослужбовця за однією категорією або кількість членів сім'ї інваліда, які є інвалідами I чи II групи або дитиною-інвалідом і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника); Вг - гранична вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на день звернення за грошовою компенсацією; Км - коефіцієнт збільшення граничної вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці другому підпункту 5 пункту 19 цього Порядку; ПЗ - витрати (гривень), пов'язані з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Пунктом 25 Порядку передбачено, що заявник може оскаржити рішення комісії щодо належної йому суми грошової компенсації до суду.

Позивачем вказане вище рішення комісії щодо нарахування йому компенсації в розмірі 1 032 493 грн.64 коп. не оскаржувалося.

А тому у відповідності до п.28 Порядку кошти призначеної позивачу комісією грошової компенсації було перераховано управлінням соціального захисту населення 13.12.2016 року на спеціальний рахунок позивача, відкритий в установі ПАТ «Державний Ощадний банк України», що підтверджується випискою з рахунків в національній валюті від 26.06.2017 року /а.с.21/.

Пунктами 30-32 Порядку /в редакції постанови 719/ було передбачено, що протягом року з дня зарахування коштів на спеціальний рахунок в уповноваженому банку члени сімей загиблих військовослужбовців та інваліди самостійно використовують призначену їм грошову компенсацію на придбання житла як в прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному або на вторинному ринку, так і шляхом інвестування в об'єкти житлового будівництва відповідно до Закону України "Про інвестиційну діяльність" в будь-якому населеному пункті на території України.

Для переказу коштів із спеціального рахунка заявник подає до уповноваженого банку заяву про переказ коштів на придбання житла або на інвестування його будівництва, до якої долучається платіжне доручення на переказ коштів в оплату по договору купівлі-продажу житла у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринках, у разі інвестування в об'єкти житлового будівництва - інвестиційний договір відповідно до Закону України "Про інвестиційну діяльність", а також письмову згоду органу соціального захисту населення на перерахування коштів із спеціального рахунка як оплату за договором.

Для отримання згоди на перерахування коштів із спеціального рахунка як оплату за договором заявник подає органу соціального захисту населення один примірник договору, в якому повинно бути зазначено про те, що житло набувається у власність заявника.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання такої згоди позивач 10.01.2017 року звернувся до управління соціального захисту населення, надав копію договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2016 року, на звернення позивача управлінням було надано згоду на перерахування коштів в сумі 999 022 грн.95 коп. із рахунку позивача на розрахунковий рахунок ОСОБА_5 /продавця квартири/ як оплату за договором купівлі-продажу квартири, що слідує з копії заяви позивача про перерахування коштів та копії згоди управління соціального захисту населення від 10.01.2017 року за № 85 /а.с.53-54/.

Як встановлено судом, згоду на перерахування коштів грошової компенсації було надано на підставі договору купівлі-продажу квартири, який укладено між ОСОБА_5 /продавець/ та позивачем 28.12.2016 року, посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 2645, предметом договору є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 66,9 кв.м, житлова площа 39,6 кв.м, що слідує з копії цього договору /а.с.23-24/.

Згідно п.3 договору продаж зазначеної квартири проводиться за ціною 999 022 грн. 95 коп., які покупець перераховує на розрахунковий рахунок продавця в АТ «Ощадбанк» протягом п'яти робочих днів з дня підписання цього договору.

06.01.2017 року приватним нотаріусом Шелудченко О.В. було посвідчено договір про внесення змін та доповнень до вказаного вище договору купівлі-продажу квартири /а.с.25-26/, відповідно до якого внесено зміни щодо покупців квартири, якими є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє від свого імені, від імені малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та від імені малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за згодою її батька ОСОБА_1, ; покупці купили по 1/4 частині кожний квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.01.2017 року /а.с.27-30/, за позивачем, його дружиною та малолітніми дітьми: ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровано право спільної часткової власності на вказану квартиру - по 1/4 частині за кожним.

Отже, позивачем на власний розсуд було обрано житло, укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого придбано у власність позивача і членів його сім'ї квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п. 39-43 Порядку /в редакції на час виникнення спірних правовідносин/, у разі коли ціна договору перевищує суму коштів грошової компенсації на спеціальному рахунку заявника, уповноважений банк переказує кошти із спеціального рахунка заявника за договором лише після надходження на спеціальний рахунок заявника додаткових коштів у сумі, якої не вистачало для його виконання.

Додаткові кошти на спеціальний рахунок заявника можуть бути внесені за рахунок коштів місцевого бюджету, особистих коштів заявника, благодійних надходжень від юридичних і фізичних осіб, з інших джерел, не заборонених законодавством.

Кошти грошової компенсації можуть бути використані на покриття витрат, пов'язаних з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів, про що обов'язково зазначається в договорі.

У будь-якому випадку уповноважений банк має право переказувати лише у повному обсязі суму, визначену в договорі, і не має права переказувати суму частинами.

У разі укладення договору на суму меншу, ніж сума коштів грошової компенсації на спеціальному рахунку заявника, уповноважений банк протягом трьох банківських днів після переказу коштів згідно з договором повертає залишки коштів грошової компенсації на рахунок органу соціального захисту населення.

Як вказано вище в постанові, управлінням соціального захисту було перераховано на спеціальний рахунок позивача грошову компенсацію у розмірі 999 022 грн.95 коп., саме в такій сумі визначена сторонами договору купівлі-продажу вартість придбаної позивачем квартири.

Щодо сплати податків і зборів, передбачених законодавством, то в договорі купівлі-продажу зазначено, що витрати, пов'язані з нотаріальним оформленням договору, сплачує продавець. Покупець звільняється від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування /п.16 договору/.

А тому залишок коштів в сумі 33 470 грн.69 коп. згідно п.43 Порядку було повернуто 16.01.2017 року відділенням уповноваженого банку управлінню соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, що стверджується випискою з рахунків в національній валюті /а.с.21/.

В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2017 року комісією було прийнято рішення № 13 про дорахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на додаткові 10 кв.м жилої площі, передбачених п.п. 19-20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам 1-2 групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, затвердженого постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719, ОСОБА_1 в розмірі 111 225 грн. /а.с.14/.

Але дане рішення не виконувалося, вказану суму коштів на спеціальний рахунок позивача перераховано не було.

06.04.2017 року комісією прийнято рішення № 22 про проведення перерахунку грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення у відповідності до вимог постанови КМ України від 21.02.2017 року № 119 ОСОБА_1 в розмірі 1 202 332 грн. 80 коп., в т.ч. вартість житла становить 1 201 832 грн.80 коп. та послуга АТ «Ощадбанк» за перерахування коштів -500 грн. /а.с.15/.

Відповідно до цього рішення визнано такими, що втратили чинність, рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 «Про розгляд звернення гр.. ОСОБА_1.» та від 25.01.2017 року № 13 «Про дорахування грошової компенсації на додаткові 10 кв.м жилої площі ОСОБА_1.».

Згідно матеріалів справи, на підставі рішення комісії від 06.04.2017 року № 22 на спеціальний рахунок позивача зараховано 13.07.2017 року кошти грошової компенсації в розмірі 203 309,85 грн., що слідує з виписки по рахунку /а.с.22/, по даний час ці кошти зберігаються на спеціальному рахунку позивача.

Різниця у розмірі грошової компенсації, яку було використано позивачем для придбання житла, та на яку вказано у рішенні від 06.04.2017 року № 22, пов'язана з тим, що при розрахунку цієї компенсації комісією позивачу у 2016 році не було прийнято до уваги додаткові 10 кв. м жилої площі на заявника, крім того, при розрахунку у квітні 2017 року збільшилася величина вартості 1 кв.м загальної площі житла для населеного пункту, де заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, на день звернення за грошовою компенсацією.

Саме з тих підстав, що комісією невірно було проведено розрахунок грошової компенсації, представник позивача просить суд визнати протиправними вказані вище рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 «Про розгляд звернення гр.. ОСОБА_1.» та від 25.01.2017 року № 13 «Про дорахування грошової компенсації на додаткові 10 кв.м жилої площі ОСОБА_1.».

Але на підставі рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 позивачу було нараховано грошову компенсацію, яка ним використана для придбання житла, це рішення повністю виконано, до того ж скасовано рішенням комісії від 06.04.2017 року, тобто, не є на даний час чинним.

Так, Верховний Суд України неодноразово вказував, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання.

Така правова позиція викладена зокрема, у постановах зі справ № 21-493а14 від 11.11.2014; № 3-553гс15(911/3396/14) від 30.09.2015, № 21-1306а15 від 06.10.2015, № 457/1243/13-а від 04.11.2015.

Що стосується рішення комісії № 13 від 25.01.2017 року, то жодні права позивача цим рішенням не порушені, оскільки воно не виконувалося та було скасовано рішенням самої ж комісії від 06.04.2017 року, на що вказано вище, крім того, розрахунок грошової компенсації за додаткові 10 кв.м житлової площі комісією проведено у відповідності до формули, наведеної в п.20 вказаного вище Порядку виплати грошової компенсації.

Судом враховуються і ті обставини, що позивач у відповідності до п.25 Порядку мав право оскаржити рішення комісії щодо належної йому суми грошової компенсації до суду ще до того, як нарахована сума компенсація була ним використана для придбання житла, але цим правом він не скористався, погодився з сумою компенсації, яка була зарахована на його спеціальний рахунок.

А тому вимоги про визнання протиправними вказаних вище рішень комісії суд вважає такими, що не підлягають до задоволення, до того ж, це жодним чином не призведе до захисту прав позивача у спірних правовідносинах.

Щодо вимог зобов'язати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради надати письмову згоду ТВБВ № 10026/0888 філії -Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» про виплату позивачу грошових коштів з його спеціального поточного рахунку № НОМЕР_1 /вклад № НОМЕР_2 від 29.11.2016 року/ у розмірі 203 309,85 грн. без подання до вказаного уповноваженого банку заяви про переказ коштів на придбання житла або на інвестування його будівництва, без подання платіжного доручення на переказ коштів в оплату по договору купівлі-продажу житла у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринках, та без подання інвестиційного договору на житло / у разі інвестування в об'єкти житлового будівництва відповідно до Закону України «Про інвестиційну діяльність/, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку Порядком виплати грошової компенсації, який затверджено постановою КМ України, чітко регламентовано повноваження та порядок дій органів соціального захисту населення, передбачено перелік документів, без подання яких отримання грошової компенсації є неможливим, одним із основних документів є договір купівлі-продажу житла або інвестиційний договір, а суд не може зобов'язувати суб'єкт владних повноважень вчиняти дії поза межами його компетенції.

Суд також виходить з того, що відповідно до Порядку та Умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затверджених постановою КМ України № 719 від 19.10.2016 року /в редакції постанови КМ України № 119 від 21.02.2017 року/, субвенція спрямовується виключно на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, тобто, для інших цілей грошова компенсація використовуватися не може, а тому необґрунтованими є посилання представника позивача в позовній заяві на те, що позивач міг на недоотримані кошти зробити ремонт в квартирі, купити необхідні меблі та побутову техніку.

Головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики /п.2 Порядку та Умов/.

Листом Мінсоцполітики від 29.05.2017 року № 438/0/167-17/403 позивача було повідомлено про те, що права на отримання додаткової грошової компенсації в розмірі 203 309,85 грн. він не має /а.с.62-63/.

Вище в постанові було вказано на те, що згідно Порядку виплати грошової компенсації у разі, якщо цю компенсацію не використано повністю для придбання житла, то різниця коштів повертається банком на рахунок органу соціального захисту населення, а не видається заявнику.

Також судом встановлено і в постанові вказано на те, що управлінням соціального захисту населення на звернення позивача було надано згоду на перерахування коштів із спеціального рахунку як оплату за договором купівлі-продажу житла, ця згода видана відповідно до вимог Порядку, жодних зауважень з приводу наданої позивачу згоди не надходило, а п.37 Порядку передбачено можливість повторного звернення до органу соціального захисту населення із заявою про переказ коштів після усунення причин відмови в переказі коштів згідно із договором при первинному зверненні.

А тому правові підстави для видачі позивачу управлінням соціального захисту населення згоди на перерахування коштів відсутні.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 зроблено висновок про те, що відповідно до Конституції України основи соціального захисту визначаються виключно законами України, але Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

25.01.2012 року Конституційним Судом України було прийнято рішення за № 3-рп/2012, в п.3 резолютивної частини якого вказано на те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

КМ України в силу своїх повноважень регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ України від 19.10.2016 року № 719 / зміни внесені постановою КМ України від 21.02.2017 року № 119/ «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей».

Представник позивача вказував на те, що при вирішенні спору має застосовуватися практика Європейського Суду з прав людини щодо захисту права приватної власності, але ним не наведено жодного рішення Суду, яка має бути застосовано при вирішенні даного спору; до того ж, кошти грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення не є власністю позивача, це субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату такої компенсації.

Представник позивача просив суд стягнути саме з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди.

Але доказів того, якими саме протиправними діями органу місцевого самоврядування заподіяно моральної шкоди позивачу, в чому вона саме полягає, з чого він виходив при визначенні її розміру, представником позивача суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши все вищенаведене суд вважає позов необґрунтованим та відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.19 Конституції України, постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719 /із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 119 від 21.02.2017 року/, якою затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, ст.ст. 2, 6, 17, 71, 158-163,167,185,186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. М. Дмитренко