Справа № 809/1499/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. справа № 809/1499/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

представника позивача - Лаврука В.В.,

представників відповідача - Ілечко А.О., Свистуна І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до комунального підприємства «Екосервіс» про стягнення заборгованості в сумі 901 603,61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області звернулося в суд з адміністративним позовом до КП «Екосервіс» про стягнення податкового боргу в сумі 901 793,35 грн.

Представник позивача подав суду заяву про уточнення позовних вимог, якою зменшив позовні вимоги на суму земельного податку з юридичних осіб в розмірі 189,74 грн.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення від 28.11.2017 року, мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті податку на додану вартість в загальній сумі 509 841,92 грн., що виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданих декларацій з податку на додану вартість: № від 17.11.2016 року на суму 23 118 грн., податкової декларації № від 19.12.2016 року на суму 35 195 грн., уточнюючого розрахунку № від 19.12.2016 року за жовтень 2016 року на загальну суму 9 536 грн., податкової декларації № від 18.01.2017 року на суму 63 743 грн., податкової декларації № від 17.02.2017 року на суму 34 168 грн., податкової декларації № від 17.03.2017 року на суму 22 349 грн., податкової декларації № від 19.04.2017 року на суму 53 463 грн., податкової декларації № від 19.05.2017 року на суму 36 138 грн., податкової декларації № від 19.06.2017 року на суму 45 435 грн., податкової декларації № від 18.07.2017 року на суму 57 146 грн., податкової декларації № від 17.08.2017 року на суму 32 963 грн., податкової декларації № від 19.09.2017 року на суму 58 759 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями згідно податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017 року в сумі 7 429,71 грн., податкового повідомлення-рішення № 5 від 14.06.2017 року в сумі 1 060 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2017року, в сумі 2 716 грн., уточнюючого розрахунку № від 19.12.2016 року за жовтень 2016 року, згідно якого платником самостійно визначено суму штрафу в розмірі 477 грн. внаслідок виправлених помилок та 26 146, 21 грн. нарахованої пені; по сплаті екологічного податку в загальній сумі 391 761,69 грн., яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно податкової декларації платника екологічного податку № від 26.10.2016 за третій квартал 2016 року в сумі 94 768,69 грн., податкової декларації № від 26.01.2016 за четвертий квартал 2016 року в сумі 92 443,52 грн., податкової декларації № від 26.04.2017 за перший квартал 2017 року в сумі 94 035,87 грн., податкової декларації № від 19.07.2017 за другий квартал 2017 року в сумі 95 276,12 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2 020 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 21.12.2016 р. на суму 740 грн., податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017 р. в сумі 1 280 грн. та 13 217,49 грн. пені нарахованої на суму несплаченого податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у адміністративному позові. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні частково позов визнали, зазначили що відповідачем здійснено проплату в рахунок погашення наявного податкового боргу на загальну суму 25 300 грн., подали суду копії платіжних доручень. Просили в частині сплачених коштів відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що КП «Екосервіс» 19.12.2001 року зареєстроване як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.90-92) та перебуває на обліку в Калуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 Податкового кодексу України податок на додану вартість та екологічний податок віднесені до загальнодержавних податків і зборів.

Відповідач є платником податку на додану вартість, екологічного податку, та у відповідності до пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України несе обов'язок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах встановлених цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 202.1. статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом з податку на додану вартість є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

У відповідності до пункту 250.1 статті 250 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників екологічного податку є календарний квартал.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що відповідачем подано позивачу податкові декларації платника податку на додану вартість за жовтень, листопад і грудень 2016 року та за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень і серпень 2017 року, де самостійно розраховано розмір вказаних зобов'язань, а саме: податкову декларацію № від 17.11.2016 року на суму 23 118 грн., податкову декларацію № від 19.12.2016 року на суму 35 195 грн., уточнюючий розрахунок № від 19.12.2016 року за жовтень 2016 року на загальну суму 9 536 грн., податкову декларацію № від 18.01.2017 року на суму 63 743 грн., податкову декларацію № від 17.02.2017 року на суму 34 168 грн., податкову декларацію № від 17.03.2017 року на суму 22 349 грн., податкову декларацію № від 19.04.2017 року на суму 53 463 грн., податкову декларацію № від 19.05.2017 року на суму 36 138 грн., податкову декларацію № від 19.06.2017 року на суму 45 435 грн., податкову декларацію № від 18.07.2017 року на суму 57 146 грн., податкову декларацію № від 17.08.2017 року на суму 32 963 грн., податкову декларацію № від 19.09.2017 року на суму 58 759 грн. Загальна сума податкового зобов'язання відповідача зі сплати податку на додану вартість у відповідності до вказаних декларацій становить 472 013 грн. (а.с.11-22).

Також, відповідачем подано позивачу податкові декларації по екологічному податку (за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) за третій, четвертий квартал 2016 року та перший другий квартал 2017 року, в яких самостійно визначено податкові зобов'язання по екологічному податку, а саме: податкову декларацію № від 26.10.2016 на суму 94 768,69 грн., податкову декларацію № від 26.01.2016 на суму 92 443,52 грн., податкову декларацію № від 26.04.2017 на суму 94 035,87 грн., податкову декларацію № від 19.07.2017 на суму 95 276,12 грн. Загальна сума податкового зобов'язання відповідача зі екологічного податку у відповідності до вказаних декларацій становить 376 524,20 грн. (а.с.53-56).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України самостійно визначене платником податків податкове зобов'язання оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно обраховані податкові зобов'язання відповідача визначені ним в податкових деклараціях з податку на додану вартість та по екологічному податку є узгодженими з дня подання таких декларацій.

Згідно підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 зазначеного Кодексу контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що відповідачу, за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання нараховано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість в загальному розмірі 11 682,71 грн. на підставі: податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017 року (акт камеральної перевірки № 3007/09-19-12-01/31789191 від 15.05.2017 року) на загальну суму 7 429,71 грн.; податкового повідомлення-рішення № 5 від 14.06.2017 року (акт камеральної перевірки №4339/09-19-12-05/31789191 від 13.06.2017 року) на загальну суму 1 060 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2017року (акт камеральної перевірки № 7183/09-19-12-05/31789191 від 10.08.2017 року) на загальну суму 2 716 грн.; Згідно поданого уточнюючого розрахунку № від 19.12.2016 року за жовтень 2016 року платником самостійно визначено суму штрафу в розмірі 477 грн. (у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок) (а.с.23-33).

Також судом встановлено, що позивачем за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов'язання по екологічному податку (за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) відповідачу нараховано штрафні (фінансові) санкції в загальному розмірі 2 020 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № від 21.12.2016 р. (акт камеральної перевірки №1125/1200/31789191 від 21.12.2016 р.) на суму 740 грн., податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2017 року (акт камеральної перевірки №2987/09-19-12-00/31789191 від 15.05.2017) на суму 1 280 грн.(а.с.57-61).

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на корінцях даних податкових повідомлень-рішень.

Оскільки, відповідачем у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України не порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов'язання визначеного вказаними податковими повідомленнями-рішеннями суд приходить до переконання, що визначені суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 11 682, 71 грн. та екологічного податку (за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) в розмірі 2 020 грн. є узгодженими.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у випадках, визначених пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Відповідачу, внаслідок несвоєчасної сплати самостійно узгоджених платником податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму податкового боргу нараховано пеню в розмірі 26 146,21 грн.

Також відповідачу у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгоджених зобов'язань по екологічному податку нараховано пеню на загальну суму 13 217,49 грн., в тому числі за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах в розмірі 7 342,95 грн. та за інші збори за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 5 874,54 грн.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу надіслано податкову вимогу форми «Ю1» № 1/294 від 19.04.2005 року та другу податкову вимогу форми «Ю2» №373/5369/24 від 26.05.2005 року, які відповідач отримав, однак залишив без реагування. На дату розгляду справи податкові вимоги є невідкликаними.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 509 841,92 грн., по екологічному податку (за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах) в сумі 385 887,15 грн. та екологічному податку (інші збори за забруднення навколишнього природного середовища) в сумі 5 874,54 грн., а всього разом 901 603,61 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Суд вважає безпідставними твердження представників відповідача щодо зменшення податкового боргу на суму сплачених відповідачем згідно платіжних доручень 25 300 грн. з огляду визначеного пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до облікових карток з податку на додану вартість та екологічного податку сплачені відповідачем суми зараховані податковим органом в порядку черговості виникнення податкового боргу.

За змістом пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими деклараціями (а.с.11-22, 53-56), уточнюючим розрахунком (а.с.13), актами перевірки та податковими повідомленнями-рішеннями (а.с.23-33, 57-61), податковими вимогами (а.с.10), довідкою про борг (а.с.89), розрахунком штрафних санкцій (26-27,62), а також зворотнім боком облікових карток платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с.34-52,63-88,162-169).

Доказів, які б свідчили про погашення зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг в загальній сумі 901 603,61 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують комунальне підприємство «Екосервіс» () та за рахунок готівки, що йому належить в дохід бюджету податковий борг в розмірі 901 603,61 (дев'ятсот одна тисяча шістсот три гривні 61 копійка).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 04.12.2017.