Справа № 686/12373/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/12373/17

Головуючий у 1-й інстанції: Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

29 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 позивач - ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького міскрайонного суду Хмельницької області із позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України.

Постановою Хмельницького міскрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначаючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що з 26.11.2016 року о 14 год. 42 хв. до 27.12.2016 року близько 07 год. 13 хв. позивачем було ввезено на митну територію України автомобіль "LEXUS RX 350" реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 через митний пост "Угринів" пункту пропуску "Угринів-Долгобучив" Львівської митниці ДФС, що підтверджується копією витягу з ЄАІС ДМСУ від 27.12.2016 року.

Постановою від 27.01.2017 року в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Морев О.Г. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене порушення митних правил передбачене ч.3 ст.470 МК України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 8500 гривень.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Згідно з статтею 1 Митного кодексу України ( далі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Ч. 2 ст. 95 МК України встановлює, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

При цьому, згідно із ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що даний автомобіль порушив строк перебування на території України у зв'язку із його несправністю що унеможливлювала його подальший рух, виходячи із наступного.

Так, позивачем надано довідку генерального директора ТОВ "Гранд Мотор" А.А.Джагарян згідно якої, автомобіль "LEXUS RX 350" реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 знаходився на території вказаного товариства, через несправності та виходу з ладу автоматичної коробки передач, та очікування замовленої коробки передач для ремонту вказаного автомобіля, у зв'язку з чим останній не експлуатувався.

Актом виконаних робіт ГМ-К-Р5238 від 06.12.2016 року виданим ТОВ "Гранд Мотор" підтверджено виконання робіт з діагностики АКПП автомобіля "LEXUS RX 350" реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 та технологічної мийки.

Квитанцією до прибуткового касового ордера №95 виданою ПП ОСОБА_5 та актом виконаних робіт №АВ-к-104 підтверджено виконання та оплату робіт з ремонту автомобіля "LEXUS RX 350" реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 а саме з демонтажу АКПП, заміни АКПП, заправки масла та адаптації АКПП.

Згідно п. 2 Розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

З огляду на вказані положення, факт ремонту автомобіля не підпадає ні під визначення аварії, як небезпечної події техногенного характеру, ні під визначення непереборної сили, як надзвичайних та невідворотних подій, що виникли незалежно від волі особи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що в діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, що в свою чергу свідчить про наявність у відповідача достатніх підстав для винесення постанови від 27.01.2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинене порушення митних правил.

З оскаржуваної постанови встановлено, що суд прийшов до висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, проте, вважав їх малозначними і, як наслідок, застосував положення ст. 22 КУпАП, звільнивши порушника від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до таких висновків з порушенням норм процесуального права з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 року у справі № 5-221кс15 зазначено, що на встановлення малозначності діяння жодні інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом'якшення відповідальності, не впливають.

Згідно зі ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Проте відповідно до ст. 33 КУпАП, до вчиненого позивачем правопорушення не можуть застосовуватись норми ст. 22.

Окрім того, частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Проте, судом першої інстанції прийнято постанову з грубим порушенням вказаної норми. Так, судом винесено постанову, яка не передбачена жодним із пунктів ч. 2 ст. 162 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, щодо порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова № 5562/20918/16 від 27.01.2017 є правомірною. При її прийнятті відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.