Справа № 712/14942/17
Суддя: Мельник І. О.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/1010/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом Придніпровського районного відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до ОСОБА_1 про примусове видворення з території України,

ВСТАНОВИВ:

Придніпровський районний відділ у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення з території України, посилаючись на те, що в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», з метою перевірки виконання громадянкою Узбекистану ОСОБА_1 рішення Придніпровського РВ у місті Черкаси УДМС України в Черкаській області про примусове повернення з України від 01.11.2017 № 29 було здійснено виїзд за місцем проживання останньої. За адресою АДРЕСА_1 було виявлено громадянку Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, документовану паспортом НОМЕР_1, виданого 20.03.2017, дійсного до 19.03.2027. З матеріалів справи про примусове повернення з України від 01.11.2017 № 29 встановлено, що остання прибула на територію України 25.04.2017, по паспорту громадянки Узбекистану ОСОБА_1, автомобілем, через КПП «Гоптівка», з приватною метою. До територіального підрозділу УДМС України в Черкаській області за місцем її проживання для продовження терміну перебування на території України відповідач не зверталась. Позивачем 01.11.2017 було притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з ухиленням від виїзду з України після закінчення терміну перебування та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На виконання постанови позивача серії МЧК № 030369 від 01.11.2017, відповідачем сплачено штраф в сумі 510 грн., що підтверджується квитанцією № 29608482 від 01.11.2017. Враховуючи те, що підстав для подальшого перебування на території України немає, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, родичів та знайомих на території України, які б могли гарантувати відповідачу фінансове та медичне забезпечення немає, 01.11.2017 року позивачем прийнято рішення № 29 про примусове повернення з України громадянки Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач, в письмовій формі зобов'язався не пізніше 25.11.2017 року залишити територію України. На даний час відповідач свідомо не виконав рішення про примусове повернення, не залишив територію України у встановлені зазначеним рішенням терміни, чим порушив вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Позивач вважає, що відповідач своїми діями перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі. Просять суд примусово видворити з території України громадянки Узбекистану ОСОБА_1..

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі та звернути рішення до негайного виконання.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання покладених Положенням про Придніпровський районний відділ у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області завдань, 01.12.2017 в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», з метою перевірки виконання громадянкою Узбекистану ОСОБА_1 рішення Придніпровського РВ у місті Черкаси УДМС України в Черкаській області про примусове повернення з України від 01.11.2017 № 29 було здійснено виїзд за місцем проживання останньої.

За адресою АДРЕСА_1 було виявлено громадянку Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), документовану паспортом НОМЕР_1, виданого 20.03.2017 року, дійсного до 19.03.2027 року.

З матеріалів справи про примусове повернення з України від 01.11.2017 № 29 встановлено, що остання прибула на територію України 25.04.2017 по паспорту громадянки Узбекистану ОСОБА_1, автомобілем, через КПП «Гоптівка», з приватною метою.

До територіального підрозділу УДМС України в Черкаській області за місцем її проживання для продовження терміну перебування на території України відповідач не зверталась.

01.11.2017 позивачем було притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з ухиленням від виїзду з України після закінчення терміну перебування та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На виконання постанови позивача серії МЧК № 030369 від 01.11.2017 року, відповідачем сплачено штраф в сумі 510грн., що підтверджується квитанцією № 29608482 від 01.11.2017 року.

Враховуючи те, що підстав для подальшого перебування на території України немає, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, родичів та знайомих на території України, які б могли гарантувати відповідачу фінансове та медичне забезпечення немає, 01.11.2017 року позивачем прийнято рішення № 29 про примусове повернення з України громадянки Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач, в порядку, передбаченому пунктом 1.7. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, адміністрації Прикордонної служби України та Служби Безпеки України від 23.04.2012 № 353/257/150 в письмовій формі зобов'язався не пізніше 25.11.2017 року залишити територію України.

На даний час відповідач свідомо не виконав рішення про примусове повернення, не залишив територію України у встановлені зазначеним вище рішенням терміни, чим порушив вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з частиною 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно частини 4 статті 4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважають такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких, зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно з пунктом 14 статті 1 вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із п. 3 ч. 4 ст. 50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб»єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до частини 2 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що іноземний громадянин знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, законних підстав перебування його на території України судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Придніпровського районного відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до ОСОБА_1 про примусове видворення з території України задовольнити.

Громадянку Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусово видворити за межі території України.

Затримати громадянку Узбекистану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постанова підлягає до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуючий І.О.Мельник