Справа № 820/2533/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

27.11.2017 № 820/2533/17

Харківський окружний адміністративний суд

в складі: головуючого судді Білової О.В.

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву позивача про відвід судді по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Печерського районного суду міста Києва, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії та бездіяльність Відповідача щодо нереєстрації ним скарг позивача, поданих в порядку КПК України, та реєстрації ним даних скарг в порядку Закону України Про звернення громадян, а саме:

- скарги від 10.01.17 на постанову, слідчого військової прокуратури Київського гарнізону про закриття кримінального провадження №0000107 від 07.04.16;

- скарги від 10.01.17 на певну бездіяльність прокурора військової прокуратури Київського гарнізону у кримінальному провадженні №0000123 від 02.06.15;

- скарги від 13.01.17 на певну бездіяльність слідчого Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні №0000123 від 02.06.15.

2. Зобов'язати Відповідача прийняти рішення щодо невідкладної реєстрації його скарг, поданих в порядку КПК України, саме у порядку КПК України, а саме:

- скарги від 10.01.17 на постанову слідчого військової прокуратури Київського гарнізону про закриття кримінального провадження №0000107 від 07.04.16;

- скарги від 10.01.17 на певну бездіяльність прокурора військової прокуратури Київського гарнізону у кримінальному провадженні №0000123 від 02.06.15;

- скарги від 13.01.17 на певну бездіяльність слідчого Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві у кримінальному провадженні №0000123 від 02.06.15.

Позивачем через канцелярію суду подана заява про відвід судді у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст. 27 КАС України, оскільки дії головуючого судді викликають сумнів в її неупередженості.

В обґрунтування заяви зазначив, що суддею безпідставно позов залишався без руху, що перешкоджало позивачу у доступі до правосуддя, суддею не витребувані докази на підтвердження його скрутного матеріального становища, що свідчить про зацікавленість у розгляді справи, заперечив проти передачі справи до суду апеляційної інстанції для розгляду його апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позову без руху, не погодився з необґрунтованим, на його думку, визначенням судом часу на ознайомлення з матеріалами справи 27.11.2017, що унеможливить винесення законного та обєктивного рішення, висловив непогодження з діями судді як головуючого в судовому засіданні.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримав надану заяву про відвід судді.

Представник відповідача - Печерського районного суду міста Києва в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява за підписом голови Печерського районного суду м.Києва про розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглядаючи подану позивачем заяву, суд виходить з наступного.

Підстави для відводу судді наведені у статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться: 1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу, яка передбачає неприпустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Зазначений вище перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Питання про відвід суд вирішує в порядку, передбаченому ст.ст. 30-32 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з приписами частини третьої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Однак, жодних обставин, які б надавали підстави для відводу судді згідно з приписами статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не зазначено. На переконання суду, позивач не довів існування обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості головуючого судді.

Незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Також суд зазначає, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Виходячи з наявної практики Європейського суду з прав людини, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі П'єрсак проти Бельгії Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти Данії зазначається, що Європейському суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Позивач в поданій ним заяві не навів обставин, які б свідчили про певну особисту заінтересованість судді у даній справі.

Враховуючи викладене, судом не встановлено правових підстав для задоволення заяви про відвід судді.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 160, 165, 185, 186 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у справі 820/2533/17 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білова О.В.