Справа № 336/1341/17(2-а/336/144/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 рокусправа № 336/1341/17 2-а/336/144/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року у справі № 336/1341/17-а (2-а/336/144/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач) щодо відмови у призначенні з 15.02.2017 року пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 15.02.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 рр.), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позов мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з досягненням пенсійного віку в лютому 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст.26, частини другої ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

Позивач вважає, що пенсія призначена за віком на пільгових умовах на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» і пенсія за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», це різні види пенсії, а за призначенням пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Відповідач подав письмові заперечення на скаргу позивача, в яких вказав, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та з 15.03.2009 року отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах (Список №2) згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача № 104/Д-1 від 16.02.2017р., позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до заяви від 15.02.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до п.2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Позивач, перебуваючи на обліку в управлінні та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Твердження позивача про те, що призначена йому на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія не вважається пенсією за віком у розумінні положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - є безпідставними.

Особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В розумінні ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно положень ст.9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ може бути призначена ще й пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 15.03.2009 року вже призначена пенсія на пільгових умовах як особі, що набула стажу на роботі з особливо шкідливими умовами праці і досягла певного віку, визначеного законодавством. Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє. Зазначене унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058.

Водночас ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч.2 ст.40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.

Також є неможливим застосування до цих правовідносин висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, оскільки предметом спору у вказаній справі було переведення з одного виду пенсії, призначеної за статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на інший.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 197, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2017 року у справі № 336/1341/17-а (2-а/336/144/2017) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак