Справа № 264/4755/17
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4755/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Кузнецова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2017 року серії ЕАА №157463, винесеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Заперечував свою причетність до вчинення правопорушення. Зокрема вказував, що в дійсності він не управляв автобусом Богдан, а лише очікував власника цього автобусу для його транспортування в автопарк для ремонту. Несправний автомобіль Богдан, який належить приватному підприємцю, не рухався та функції водія позивач не виконував, а лише очікував в салоні прибуття господаря. Будь-яких законних підстав для зупинки його транспортного засобу на думку позивача не було. Крім того, працівники поліції не мали при собі вимірювальних приборів для встановлення висоти протектора шин.

Позивач та його представник, адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надіслали до суду заяву, в якій підтримали позов та просили провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та вказав про законність дій інспектора поліції. Зокрема, зазначив, що факт керування автобусом, його зупинки та виявлення порушення зафіксовані на відеокамеру працівника поліції, яка встановлена на форменому одязі. Також представив диск із відеозаписом обставин подій з місця пригоди.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 2.3. а Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно з пунктом 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пунктом 31.4.5 а. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, шини автобусів повинні мати залишкову висоту малюнка протектора не менше 2,0 мм.

Тобто виявлення під час експлуатації на будь-якій із шин автобусу протектора менше ніж встановлено законодавством є порушенням правил дорожнього руху та технічною несправністю транспортного засобу, яке не дозволяє його використання на дорогах.

За керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 02 вересня 2017 року постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №157463 від 02 вересня 2017 року інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі ОСОБА_2 притягнув позивача ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України, а саме: за те, що він 02 вересня 2017 року об 16:12 год., керуючи транспортним засобом автобусом Богдан А-09204, держаний номер НОМЕР_1, в місті Маріуполі по вул.Олімпійська, 424, порушив вимоги пункту 31.4.5 ПДР, оскільки водій керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, а саме: шини мають місцеві пошкодження (порізи, пориви, тощо), що оголюють корд, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом були вивчені та переглянути в судовому засіданні надані відповідачем відеозаписи з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача автобус Богдан, держаний номер НОМЕР_1 був зупинений під час руху на вул.Олімпійській в місті Маріуполі працівником поліції, який повідомив водію про виявлене порушення правил дорожнього руху та наявність відсутності протектора шин на одному із коліс автобусу, на що ОСОБА_1 не заперечував про виявлене порушення, проте наголошував, що це колесо запасне та він є підлеглою людиною і виїхав за наказом господаря, власника транспортного засобу. Таким чином доводи позивача на свій захист щодо невиконання функцій водія та не керування транспортним засобом спростовуються представленим відеозаписом з камери працівника поліції.

При перевірці документів інспектор поліції попросив позивача надати водійське посвідчення, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В ході дискусії при з'ясуванні обставин вчиненого порушення позивач висловлював інспектору поліції всі наявні у нього заперечення та доводи на свій захист. Будь-яких заперечень, клопотань або заяв від ОСОБА_1 щодо безпідставної зупинки або відсутності виявленого порушення та не керування транспортним засобом в усній формі не надходило, що підтверджується відповідним відеозаписом. Після чого працівник поліції повідомив позивача про суть та склад вчиненого ним правопорушення, роз'яснив йому права, порядок оскарження постанови і виніс постанову у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу, після запропонував ознайомитися, отримати копію постанови і поставити свій підпис, на що позивач погодився та зробив відповідні підписи, отримав другий екземпляр постанови.

Таким чином зафіксований на відеокамеру факт керування позивачем по вул.Олімпійська безпосередньо на транспортному засобі, який має одну із шин без протектора, висловлені в ході спілкування пояснення ОСОБА_1 та представлені фотознімки, в своїй сукупності свідчать про порушення правил дорожнього руху позивачем та наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за неналежний технічний стан автобусу в частині експлуатації з шинами, протектор яких не відповідає мінімальним вимогам.

З урахуванням зазначеного, відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

З огляду на вказане вище відео, суд відхиляє суперечливі та недостовірні посилання позивача про не керування транспортним засобом та очікування власника автобусу для його відправки в ремонт, вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини друга статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем було внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін до діючого законодавства суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє працівника поліції від дотримання загальної процедури проведення такого розгляду, передбаченої статтями 278, 279 КУпАП, із можливістю реалізації прав особи (ст.268 КУпАП), що притягається до адміністративної відповідальності. Проте у зв'язку із обмеженим часом при розгляді справи поліцейським за місцем вчинення правопорушення реалізація певних прав особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та здійснення деяких елементів порядку мають певні відмінності і підлягають скороченню у часі.

Зокрема стаття 278 КУпАП визначає ряд питань, які вирішує посадова особа при підготовці справи до розгляду, а саме: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

При підготовці справи до розгляду, такі питання як: витребування додаткових матеріалів та розгляд клопотань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надання нею доказів, допит свідків або користування правовою допомогою адвоката повинні вирішуватися за їх наявності одразу на місці вчинення правопорушення. Відкладення даних питань на інший день або час не передбачено діючим законодавством.

Щодо реалізації прав, якими наділений позивач згідно статті 268 КУпАП, то за даною нормою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всі наведені вище права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, протягом всього часу спілкування він розумів мову інспектора поліції, ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та суб'єктивне рішення відповідача, як посадової особи, що приймає рішення у справі. При цьому будь-яких клопотань щодо представлення додаткових доказів, необхідності допиту свідків або представлення часу для прибуття адвоката позивач не заявляв, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладені положення КУпАП інспектором поліції за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн., що відповідає санкції ч.2 статті 121 КУпАП.

При цьому згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Подібні зміни до статті 33 КУпАП були внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, обставини, викладені в постанові відповідають дійсності, та у зв'язку із цим підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д. В. Кузнецов