Справа № 804/7630/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 р. Справа № 804/7630/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 відкрито провадження по справі № 804/7630/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.11.2016.
В судове засідання 28.11.2016 представники сторін не зявилися.
Представник позивача до канцелярії суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача надав до суду клопотання про часткову сплату заборгованості в сумі 4000,00 грн., просив здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.
Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Податковий борг по орендній платі з юридичних осіб виник відповідно до:
- податкового розрахунку земельного податку від 18.02.2016 № 900116917 по 3 термінам нарахування (30.08.2016, 30.09.2016, 30.10.2016, з урахуванням уточнюючого розрахунку від 27.09.2016 № НОМЕР_2 терм. сплати 30.10.2016) в сумі 7108,20 грн.;
- податкового повідомлення-рішення (форми Ш) від 22.09.2016 № НОМЕР_3 в сумі 3358,40 грн.;
- податкового повідомлення рішення (форми Ш) від 22.09.2016 № НОМЕР_4 в сумі 3358,40 грн.
На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано та надіслано податкову вимогу від 06.07.2016 №5194-17 про сплату боргу на суму 5031,16 грн., яка була вручена відповідачу 08.07.2016
На момент розгляду даної справи відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 4000,00 грн.
Згідно ч. 1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно з положенням 266.1.1 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За правилами п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій.
Згідно з пп.287.1, 287.3 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України, податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Відповідно до вимог ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач порушує строки сплати самостійно визначених грошових зобовязань з орендної плати за землю згідно звітної податкової декларації від 18.02.2016 № 900116917 за 2016 рік.
На виконання вищенаведених положень норм чинного законодавства, Дніпродзержинською ОДПІ ГУ ДФС було сформовано та направлено платнику вимогу про сплату заборгованості від 06.07.2016 №5194-17 про сплату боргу, яка отримана повноважним представником 08.07.2016.
Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.
Судові витрати, відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, не стягуються.
Керуючись ст.ст. 94, 122, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1