Справа № 816/321/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р. Справа № 816/321/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Лях О.П. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Остапенка О.П.

представників відповідача Бурби К.В., Тур Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15339" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017р. по справі № 816/321/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15339"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство-15339» (надалі - ПАТ «АТП-15339»), звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі - ГУ ДФС у Полтавській області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.11.2016 року № та № .

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 року по справі № 816/321/17 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 17.10.2016 року по 28.10.2016 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «АТП-15339» з питань дотримання валютного законодавства при виконанні експортного контракту № 001/2015 від 14.01.2015 року за період з 14.01.2015 року по 17.10.2016 року, результати якої оформлено актом № 504/16-31-14-02-08/03118268 від 04.11.2016 року (а. с. 32-38).

За цим актом встановлено порушення ПАТ «АТП-15339» ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» № 185/94-ВР від 12.09.1994 року, стосовно надходження виручки за експортований товар у сумі 3 333 000 рос.руб. (1 130 553,60 грн) з порушенням законодавчо встановлених строків на 162 дня (з 30.04.2015 року по 08.10.2015 року), а також порушення ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» щодо обов'язкового декларування валютних цінностей з простроченими строками розрахунків.

На підставі вказаного акта податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 25.11.2016 року, а саме:

- № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 659 387,45 грн;

- № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 340,00 грн (а.с. 17-18).

Позивач оскаржив вище вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте, скарги позивача залишені без задоволення (а. с. 26-31).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся із позовом до Полтавського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність допущених ПАТ «АТП-15339» порушень, в зв'язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.11.2016 року № та № скасуванню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2015 року між сторонами - «ПАТ «АТП-15339» (Продавець), що зареєстроване та діє у відповідності до законодавства України та ТОВ «Будівельно-монтажним підприємством 707» (Покупець), що зареєстроване та діє у відповідності до законодавства Російської Федерації, був укладений договір купівлі-продажу № 001/2015, за умовами п.п. 1.1. п. 1 якого Продавець зобов'язується передати у власність, а Покупець прийняти та сплатити наступне майно: «Виправочно-підбивочна-ріхтувальна машина ВПР-1200» № 261, 1986 р.в. Заводський номер 19512615, 1 од. Продавець передає майно покупцю протягом 350 днів з дати підписання Договору.

Визначено порядок передачі майна, а саме у відповідності до п. 4.1. Договору: Майно, зазначене в п. 1.1. цього договору було передано покупцю в рамках договору оренди № 03/06-13 від 03.06.2013 року по ДТ № 10101030/100713/0013407. Право власності на майно за цим договором переходить від Продавця до Покупця після підписання акту прийняття-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору, з дати штемпеля митних органів Російської Федерації «Випуск дозволено» в декларації на дане майно.

Отже, колегія суддів зазначає, що в даному випадку Договір вважається виконаним, якщо є відповідний акт приймання-передачі, оскільки без цього акту приймання-передачі зазначене в Договорі майно передати у власність неможливо.

Відповідно до п. 4.5. Договору - Датою поставки майна за даним договором вважається дата постановки товару на склад тимчасового зберігання (СТЗ) зазначена в документі звіту ДО-І митним органом РФ в якості дати реєстрації даного документу (а.с. 97-98).

Як підтверджено матеріалами справи, митним брокером сформовано та виписано Форми МД-2 між відправником ПАТ «Автотранспортне підприємство-15339» та одержувачем ООО «СМП-707» (а.с. 99-100).

14.02.2015 року укладений інший Договір купівлі-продажу № 001/2015 (а.с. 24-25), за яким і було проведено митне оформлення та розрахунки за майно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів щодо проведення розрахунків, виникнення будь-яких спорів по Договору купівлі-продажу № 001/2015 від 14.01.2015 року між сторонами, наявності заяв на митне оформлення майна по Договору позивачем чи митним брокерам та платежів.

Згідно до Акту прийняття-передачі від 10.06.2015 року: ПАТ «АТП-15339» (Продавець), що зареєстроване та діє у відповідності до законодавства України та ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство 707» (Покупець), що зареєстроване та діє у відповідності до законодавства Російської Федерації приймає «Виправочно-підбивочна-ріхтувальна машина ВПР-1200» № 261, 1986 р.в. Заводський номер 19512615, 1 од. Цей Акт є невід'ємною частиною Договору купівлі-продажу № 001/2015 від 14.02.2015 року.

На підставі меморіального валютного ордеру ПАТ «Діамантбанк» № 1225_45.0 та звіту по рахунку за 08.10.2015 року, оплату по Договору було здійснено 08.10.2015 року, з призначенням платежу: «МТ103 від 081015 - оплата за випр-подбив-ріхтув.машину впр - 1 200, по дог. Купліпрод. № 001/2015 от 14.02.2015 г., пл-к: ооосмп 707» (а.с. 165).

Під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «АТП-15339», , з питань дотримання валютного законодавства при виконанні експертного контракту № 001/2015 від 14.01.2015 року за період з 14.01.2015 року по 17.10.2016 року, що відображено в акті № 504/16-31-14-02-08/03118268 від 04.11.2016 року (а.с. 32-38, зворотній бік), зокрема визначено, що «Перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і перебувають за її межами, встановлено що ПАТ «АТП-15339» на звітні дати перевіряє мого періоду станом на 01.04.2015 року, 01.01.2016 року, 01.04.2016 року, 01.07.2016 року, 01.10.2016 року не подавало до податкових органів та Управління НБУ у Полтавській області Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами так, як не мало валютних цінностей з простроченими строками розрахунків при виконанні зовнішньоекономічного експертного договору № 001/2015 від 14.01.2015 року, укладеного між нерезидентом, компанією ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство 707», Росія.

Станом на 01.07.2015 року, 01.10.2015 року ПАТ «АТП-15339» мало валютні цінності за межами України з простроченими строками розрахунків при виконанні зовнішньоекономічного експертного договору № 001/2015 від 14.01.2015 року, укладеного з нерезидентом, компанією ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство 707», Росія і при цьому не здійснило до податкових органів та Управління НБУ у Полтавській області обов'язкового декларування валютних цінностей з простроченими строками розрахунків в розділі ІІІ п. 5 Декларації , які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством строки, а саме:

- станом на 01.07.2015 року в сумі 3 333 000,00 рос. руб. (1 130 533,60 грн);

- станом на 01.10.2015 року в сумі 3 333 000,00 рос. руб. (1 130 533,60 грн), що є порушенням ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 2 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року із змінами та доповненнями, п. 3 Указу Президента України «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» № 734/99 від 27.06.1999 року, п. 2.7., п. 3.1. «Положення про валютний контроль», затвердженого постановою Правління НБУ № 49 від 08.02.2000 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 209/4430 від 04.04.2000 року із змінами та доповненнями, невиконання резидентами вимог щодо строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період.

Враховуючи вищезазначене, за не проведення обов'язкового декларування валютних цінностей з простроченими строками розрахунків в сумі 3 333 000,00 рос. руб. (1 130 553,60 грн), станом на 01.07.2015 року та 01.10.2015 року до ПАТ «АТП-15339» застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 340,00 грн (розрахунок в додатку № 3)».

Згідно до ч. 1 ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року, валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Пунктом 5 розділу 3 Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України № 207 від 25.12.1995 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 18/1043 від 11.01.1996 року, передбачено обов'язкове декларування товарів (робіт, послуг), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземної валюті і за які на звітну дату не надійшли у встановлені законодавством терміни валютні кошти та валютний розрахунок резидента в уповноваженому банку.

На підставі до абз. 3 п. 2.7 розд. 2 Постанови Правління Національного банку України № 49 від 08.02.2000 року «Про затвердження положення про валютний контроль» неподання або несвоєчасне подання резидентами України декларації (за відсутності валютних цінностей та майна за межами України) не тягне за собою застосування фінансових санкцій.

Отже, обов'язок щодо подачі Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами виникає тільки у випадку, коли наявна заборгованість за оплатою таких товарів (послуг) у строки, встановлені законодавством України. У разі, якщо така заборгованість відсутня, суб'єкт господарювання має право не подавати таку декларацію, що в свою чергу не тягне застосування до нього фінансових санкції.

ПАТ «АТП-15339» не подавало згадану декларацію до Національного банку України, оскільки не мало заборгованості за розрахунками по зовнішньоекономічним контрактам за період з 01.04.2015 року по 01.10.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження реальності намірів виконання сторонами умов Договору купівлі-продажу № 001/2015 від 14.02.2015 року та відсутності заборгованості за договором оренди № 03/06-13 від 03.06.2013 року, позивачем надані наступні документи:

- інвентарну картку обліку основних засобів «Виправочно-підбивочна-ріхтувальна машина ВПР-1200» № 261, 1986 р.в., заводський номер 19512615, відповідно до якої вказана машина знята з обліку основних засобів 10.06.2015 року з зазначенням причини вибуття - реалізація;

- картку рахунку 36.2 RUB по контрагенту ТОВ «Будівельно-монтажне підприємство 707» та меморіальний валютний ордер № 1769_10.0 від 08.06.2015 року, відповідно до яких останній розрахунок по договору оренди № 03/06-13 від 03.06.2013 року відбувся 08.06.2015 року в сумі 430 000,00 рос. руб.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що зазначені документи, надані позивачем, підтверджують те, що Договір оренди № 03/06-13 від 03.06.2013 року діяв саме до 10.06.2015 року - дати підписання акту приймання-передачі, а останній розрахунок по ньому проведений 08.06.2015 року. Отже, договір купівлі-продажу № 001/2015 року від 14.02.2015 року почав діяти з 10.06.2015 року, а до цієї дати не мав юридичної сили та не міг братися за основу при оформленні митної декларації 29.01.2015 року.

Колегія суддів вважає за можливе зазначити, що судом першої інстанції не взято до уваги інформацію, що міститься в документації митного оформлення вантажу митним органом Російської Федерації, зі змісту якої вбачається, що підставою для такого оформлення слугував саме Договір купівлі-продажу № 001/2015 від 14.02.2015 року і посилання в цих документах на митну декларацію № 125130005/2015/560217 від 29.01.2015 року та договір купівлі-продажу № 001/2015 від 14.01.2015 року відсутнє, а також те, що датою митного оформлення вантажу є 10.06.2015 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що пункти 3.2., 4.4., 4.5., 6.1., 6.2. Договору купівлі продажу № 001/2015 від 14.01.2015 року, який надало ПАТ «АТП-15339» (а.с. 97-98) та який наданий Київською митницею ДФС Державної фіскальної служби України (а.с. 150-151) відрізняються.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та податкові повідомлення-рішення: № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 659 387,45 грн; № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 340,00 грн, підлягають скасуванню в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова в частині відмови в задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального права підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15339" задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017р. по справі № 816/321/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15339" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 25.11.2016 року № та № .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Бегунц А.О.
Повний текст постанови виготовлений 04.12.2017 р.