Справа № 214/4997/17
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4997/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Рендюк Н.В.,Євтушенко В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_3 (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: скасувати постанову від 27 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.2 КУпАП ОСОБА_2

В обґрунтування позову наводить наступне. 27 серпня 2017 року інспектором винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, його, позивача, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а саме, що він 27 серпня 2017 року о 23 год. 30 хв. в м. Кривий Ріг, на вул. Сергія Параджанова керував транспортним засобом «Деу Ланос», реєс граційний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «ДЕУ»), який має технічну несправність, а саме не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушено п.31.4.3 (в) ПДР України. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Однак, відповідач виніс спірну постанову за наступних обставин. 27 серпня 2017 року він, позивач дійсно керував вказаним вище транспортним засобом в м. Кривий Ріг та приблизно о 23 год. 30 хв. був зупинений відповідачем з тих підстав, що керований позивачем транспортний засіб має технічну несправність не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Разом з тим, позивач пояснив відповідачу, що розпочав рух безпосередньо за 10 хв. до зупинки інспектором поліції, перед початком руху позивач виконав вимоги правил дорожнього руху та переконався, що всі прилади, в т.ч., освітлювальні в працюючому стані, а також, зазначив, що лампа на транспортному засобі вийшла з ладу під час руху. Крім того, він, позивач зазначив, що протягом такого невеликого проміжку часу та незначної відстані, яку подолав до моменту зупинки відповідачем, за умови належного функціонування штучного освітлення проїжджої частини на даному відрізку шляху, в ході руху транспортного засобу неможливо встановити наявність зазначеної вище несправності. Відповідно до п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Наполягає, що з урахуванням вказаних обставин в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки перед виїздом перевірив та забезпечив технічно справний стан автомобіля, чим виконав вимоги ПДР, технічна несправність сталась під час руху, а за таких обставин законодавство не містить порядку виявлення таких несправностей, у звязку з інтенсивністю штучного освітлення проїзної частини обєктивно не мав можливості (тобто не міг) встановити вказану несправність після початку руху, що в свою чергу доводить відсутність вини позивача у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення. Поряд з цим слід звернути увагу суду не лише на відсутність складу правопорушення в діях позивача, що виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності, а й вказати, що відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Тобто, в даному випадку, навіть за умови наявності вини позивача, визначення останньому стягнення у вигляді 680 грн. не відповідає завданням визначеним ст.1 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Згідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносять постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Даною правовою нормою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких випливає з самої муті цих гарантій та можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не надав позивачу можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП у повному обсязі, що в свою чергу є також порушенням Європейської конвенції з прав людини, в тому числі ст.6, яка визначає право на справедливий суд. Формальний підхід відповідача до розгляду вказаної справи унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує наступні питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягався до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Крім того, щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення слід зазначити, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення», не є тотожним та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення», які містяться у ст.ст. 258, 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку за адресою 50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11 де розташоване Управління патрульної поліції м. Кривого Рогу. Наполягає, що відповідач положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Вказує, що будь-які докази в справі про адміністративне правопорушення ним, позивачем, норм ПДР України відсутні. Так, він на місці складання постанови про адміністративне правопорушення відносно заявляв клопотання до відповідача про ознайомлення з будь-якими доказами, що підтверджують його, позивача провину, але йому було необґрунтовано відмовлено, тим самим відповідачем було порушено вимоги ст. 268 КУпАП. Постанова, яка винесена відповідачем не була вручена йому, позивачу, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 283 КупАП. Після висловлених звинувачень, відповідач не здійснював будь-якої підготовки до розгляду справи, не розяснив йому, позивачу, права, не відбирав пояснення у свідків, не були вирішенні клопотання, не були досліджені докази.

Наполягає, що своїми діями відповідач допустив наступні порушення: позбавив його, позивача, можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушив вимоги, щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та зміст позову.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та міс це розгляду справи був належно повідомлений, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також подав до суду письмові заперечення, відповідно до яких, з вимогами адміністративного позову не погоджується, вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п. 9.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., (далі за текстом «ПДР»), аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами. Пунктом 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відповідно до п. 31.4.3 (в) не горить лампа лівої фари ближнього світла. Ним, відповідачем, під час патрулювання 27 серпня 2017 року у м. Кривому Розі по вул. Мальовнича, був помічений транспортний засіб «ДЕУ», водій якого керував транспортним засобом в темну пору доби з явною технічною несправністю, а саме з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, а також під час керування даним технічно несправним т/з не ввімкнув аварійну сигналізацію, так як знав про технічну несправність, чим порушив вимогу пунктів: 34.4.3 (в) та 9.9.(в) ПДР України. Згідно зі ст.251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Знання правил дорожнього руху є обовязковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій, наслідком яких може стати нанесення збитків майну або шкоди здоровю. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Після того, як були помічені ознаки того, що позивач гр. ОСОБА_2 порушив ПДР, він, відповідач, зупинив автомобіль «ДЕУ» з додержанням ПДР України, підійшов до автомобіля, представився згідно з п.3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", після чого відповідно до п.1.1 та п.2 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" повідомив про причину зупинки. Після того попросив предявити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Також були зачитані позивачу його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Також було повідомлено, що на керованому позивачем автомобілі не працює ліва фара в режимі ближнього світла, на що позивач відповів: «Вже другий раз за 30 хвили мене зупиняєте». Також було повідомлено позивачу, про те що він повинен був прийняти міри, щодо усунення технічної несправності, а саме у разі перегорання лампи в лівій фарі, як виняток, дозволяється замінити ї лампочкою з правої фари, також було запитано позивача: «ОСОБА_4 раніше зупиняли, то чому ви не включили «аварійку» при тому, що знаєте про технічну несправність?» На це водій відповів, що приїде додому та буде ремонтувати, але ж забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності. На відео видно, що даний транспортний засіб рухається у темну пору доби з технічною несправністю, а саме не горить ліва фара в режимі близького світла та не ввімкнена аварійна світлова сигналізація. Наполягає, що позивачем було вчинено два адміністративні правопорушення, за які передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і ти м же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, ним, відповідачем, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позивачу було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Отже мною, вищезазначені вимоги закону, як субєктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст.268 КУпАП. Також позивач визнає та підтверджує факт вчиненого правопорушення, а саме те, що він рухався на своєму технічно несправному автомобілі, що зафіксовано на відео з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського. Від позивача не надходило клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, доказом було усне пояснення позивача у якому він підтвердив що скоїв правопорушення та відео з фактом правопорушення,яке зафіксоване на автомобільний відео реєстратор. Окрім усного пояснення позивача доказом скоєння правопорушення був відеозапис на якому зафіксовано факт правопорушення. Учасником у справі був позивач та його було заслухано, що підтверджується позивною заявою та відеозаписом з нагрудного реєстратора. Позивачем було заявлено клопотання про залучення свідків та розгляду справи по суті, але хто свідки він так і не пояснив. Позивачу було повідомлено, що на місце вчинення правопорушення відбувається розгляд справи, у разі якщо водій покине місце, він не отримає копію постанови, але незважаючи на це, гр. ОСОБА_2 завів свій автомобіль та уїхав. Виходячи з того, що ніяких клопотань, не надходило під час розгляду справи та те, що у ст.268 КУпАП зазначені права, а не обовязки тобто позивач міг скористуватися ними у повному обсязі так і не скористуватися зовсім. Позивач у своєму позові вказує на те, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки він перед виїздом перевірив та забезпечив технічно справний стан свого авто та вказує на те, що не мав можливості, але ж на відео чітко видно протилежне. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Також не погоджується з твердженням позивача, щодо того, що через те, що постанова не була вручена позивачу вона не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, але позивач покинув місце після розгляду справи не отримавши копію постанови. Тому відповідно до ст. 285 КУпАП постанова була надіслана 28.08.2017 року рекомендованим листом. Позивач був присутнім при розгляді справи, також було ознайомлено його з правами та повідомлено те, що відносно нього виноситься постанова, але гр. ОСОБА_2, з метою ухилитися від відповідальності покинув місце після розгляду справи та не отримав при цьому копію постанови по справі про адміністративне правопорушення, яку поліцейський виносить тільки після того, як розгляне справу про адміністративне правопорушення. Вказує, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.42).

Також у судовому засіданні оглянутий диск з відеозаписом (а.с.43). Під час огляду диску встановлено, що на автомобілі «ДЕУ» не працює ліва фара в режимі ближнього світла, відсутня аварійна сигналізація. Також на запису зафіксовано, що інспектор розяснює позивачу його права. На запису зафіксовані таки висловлювання позивача: «Я приїду додому усуну несправність. Вже другий раз за 30 хвилин мене зупиняєте». Також видно, що позивач відїжджає з міста, де його зупинили.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимими наступні докази: постанову (а.с.42), диск (а.с.43), які добуті з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами постанову (а.с.42), так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом диск з відеозаписом (а.с.43), так як на відеозаписі відображені обставини при яких позивач притягався до адміністративної відповідальності.

Постанову (а.с.42), диск з відеозаписом (а.с.434), суд вважає достовірними доказами.

Пояснення позивача про те, що він перед виїздом перевірив та забезпечив технічно справний стан автомобіля, не мав можливості встановити несправність після початку руху, спростовуються змістом відеозапису (а.с.43), згідно до якого позивач стверджує, що з приводу вказаної технічної несправності його зупинили другий раз.

Пояснення позивача про те, що інспектор не розяснював права, спростовуються змістом відеозапису.

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач близько 23 год. 30 хв. 27 серпня 2017 року на вул. Мальовничий в м. Кривому Розі керував автомобілем «ДЕУ» в темний час доби з явною технічною несправністю , а саме з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, а також під час керування вказаним несправним автомобілем на ввімкнув аварійну сигналізацію, так як знав про технічну несправність.

27 серпня 2017 року інспектором відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121 ч.2, 122 ч.2 КУпАП за те, що позивач близько 23 год. 30 хв. 27 серпня 2017 року на вул. Мальовничий в м. Кривому Розі керував автомобілем «ДЕУ» в темний час доби з явною технічною несправністю , а саме з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, а також під час керування вказаним несправним автомобілем, чим порушив пункти 9.9 (в) та 31.4.3 (в) ПДР України.

Під час розгляду справи інспектором розяснювалися позивачу його права, позивач не заперечував наявність технічної несправності.

При вирішенні справи, суд керується вимогами КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. ОСОБА_4 встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Пунктом 31.4.3 (в) забороняється експлуатація транспортних засобів якщо не горить лампа лівої фари ближнього світла.

У судовому засіданні встановлено, що позивач керував автомобілем «ДЕУ», на якому не горіла лампа лівої фари ближнього світла.

Тому, в діях позивача мається склад правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КУпАП.

Частиною другою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення водієм транспортного засобом правил користування попереджувальними сигналами.

Відповідно до п. 9.9 (в) Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами.

У судовому засіданні встановлено, що позивач керував автомобілем «ДЕУ», на якому не горіла лампа лівої фари ближнього світла та не ввімкнув при цьому аварійну сигналізацію.

Тому, в діях позивача мається склад правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КУпАП.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, діяв відповідно до ст.245 КУпАП своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно зясував обставин, вирішив її в точній відповідності до закону. Суд вважає, що інспектор, відповідно до вимог ст.252 КУпАП обґрунтовано оцінив наявні на час винесення постанови докази за своїм внутрішнім переконанням. Суд вважає, що з урахуванням положень ст.251 КУпАП, зібраних інспектором фактичних даних було достатньо, для встановлення наявності адміністративного правопорушення, винності ОСОБА_2

Тому, суд приходить до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, інспектор діяв з дотриманням вказаних вимог КУпАП, винесена ним постанова не підлягає скасуванню, справа закриттю не підлягає.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що у задоволенні позовних вимог належить повністю відмовити.

Керуючись ст.ст.122, 245, 247, 251, 252, 256, 280 КУпАП, ст. ст. 6, 10, 86, 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов