Справа № 201/7549/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/7549/17
Провадження №2-а/201/261/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону УПП в м. Дніпрі молодшого лейтенанта Кондратюка Олександра Анатолійовича про скасування постанови від 20.05.2017р. про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.05.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону УПП в м. Дніпрі молодшого лейтенанта Кондратюка О.А. про скасування постанови від 20.05.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2017р. інспектором винесено постанову, згідно із якою 20.05.2017р. о 14 год. 00 хв., позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Maxima рухався по вул. Набережна Перемоги, буд. 62г у м. Дніпрі та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. та виїхав на зустрічну полосу руху для повороту ліворуч. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, тому просить позов задовольнити.

Позивач 22.11.2017р. надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Просив розглянути справу 22.11.2017р. без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАС України (а.с. № 44-45).

Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Машталер А.А. (діє за довіреністю від 04.01.2017р.- а.с. № 38) в судове засідання по справі 22.11.2017р. не з'явилася, про дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить її розписка в суді (а.с. № 41), про причини неявки суд не сповістила. Раніше, а саме 22.09.2017р. надала суду письмові заперечення на позов (а.с. № 26-29), в яких зазначила, що 20.05.2017р. о 14 год. 00 хв., позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Maxima рухався по вул. Набережна Перемоги буд. 62г у м. Дніпрі та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. та виїхав на зустрічну полосу руху для повороту ліворуч.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Водію було роз'яснено положення ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. На постанові є підпис про отримання її копії.

Враховуючи викладене, посилаючись на вказані норми КУпАП, ст.ст. 49, 51, 69 КАС України, просила відмовити у позові.

Ухвалою суду від 22.11.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) було відмовлено представнику департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - Машталер А.А. в задоволенні клопотання від 22.09.2017р. (а.с. № 29) про залучення Управління поліції у м. Дніпрі в якості співвідповідача по справі з огляду на положення ч. 3 ст. 50 КАС України

З урахуванням заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, неявки представника відповідача в судове засідання, надходження до суду письмових заперечень відповідача, суд розглянув адміністративний позов 22.11.2017р. за відсутності сторін (їх представників) та на підставі ст. 41 КАС України без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши диск, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 20.05.2017р. о 14 год. 00 хв., позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Maxima рухався по вул. Набережна Перемоги буд. 62г у м. Дніпрі та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р., а саме виїхав на зустрічну полосу руху для повороту ліворуч. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач не згоден з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП.

Дійсно вимогами щодо дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р., затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р., передбачено, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Втім суд критично відноситься до доводів інспектора про те, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем вимоги дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 ПДР України, відповідно, наявності у позивача складу адміністративного правопорушення інспектором не надано жодних доказів.

За таких обставин, суд вважає, що постановою не підтверджується факт порушення позивачем вимог дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає суду підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 рухався по рухався по вул. Набережна Перемоги буд. 62г у м. Дніпрі та порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 Правил дорожнього руху та виїхав на зустрічну полосу руху для повороту ліворуч, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Розглядаючи вимоги позивача в частині визнання дій інспектора з притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними суд приходить до наступного.

Вказана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Згідно ст. 293 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, жодних належних та достатніх доказів на підтвердження наявності незаконних дій інспектора суду не надано та судом не встановлено, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, вирішуючи позовні вимоги в частині закриття провадження по справі, слід звертати увагу на те, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатись у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Тож, в даному випадку питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції України, а тому в задоволенні вимог про закриття провадження по справі слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Статтею 94 КАС України встановлено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Виходячи із положень ст. 1 Закону України від 20.12.2011р. № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу: у судовому засіданні; під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Таким чином, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З розрахунку-згоди видатків на правову допомогу до Угоди про надання правової допомоги вбачається, що така допомога складалась з юридичної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, складання та подання позовної заяви, що не є процесуальною дією у розумінні вищезазначеного Закону. З матеріалів справи вбачається, що угода украдена не з адвокатом, а з фізичною особою підприємцем та адвокат участі у судовому засіданні не приймав (справа розглядалась без участі сторін), докази ознайомлення адвоката з матеріалами справи відсутні (а.с. № 12-16).

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрат на правову допомогу в розмірі 2500грн. є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону УПП в м. Дніпрі молодшого лейтенанта Кондратюка О.А. про скасування постанови від 20.05.2017р. про накладення адміністративного стягнення, лише в частині скасування постанови серії АР № 135336 від 20.05.2017р. винесену інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Кондратюком О.А.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011р. "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 41, 69, 70-71, 94, 58-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 3 роти 3 батальйону УПП в м. Дніпрі молодшого лейтенанта Кондратюка Олександра Анатолійовича про скасування постанови від 20.05.2017р. про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову серії АР № 135336 від 20.05.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти №3 батальйону № 3 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Кондратюком О.А. - скасувати.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Ткаченко