Справа № 296/5702/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"04" грудня 2017 р. Справа № 296/5702/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від позивача ОСОБА_3; від третьої особи - Беспризванний А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "28" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа- Управління МВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив :

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 217 500, 00 грн., відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що наказом ГУНП в Житомирській області від 27.04.2016 року №77 о/с він був звільнений за п.2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), з 29.04.2016 року відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". На початку жовтня 2016 він звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою передбаченої п. 7 Порядку для виплати одноразової грошової допомоги, проте Міністерство внутрішніх справ України листом № 15/2-3748 від 06.10.2016 повернуло матеріали без розгляду, зазначивши, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України, вказану відмову визнано протиправною та зобов'язано прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги. Проте, Міністерство внутрішніх справ України листом від 25.04.2017 року №15/2-1413 повторно повідомило ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області, що матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 опрацьовано Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуто без права на виплату.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.08.2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі 217 500,00 грн., у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Порядком № 850 передбачено виплата одноразової допомоги виключно працівникам міліції., в свою чергу виплату одноразової допомоги працівникам Національної поліції визначено Законом України "про Національну поліцію" та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4. Таким чином, відповідач посилається на те, що він не має повноважень вирішувати питання щодо призначення та виплати одноразової допомоги позивачу у зв'язку із інвалідністю, оскільки виплата цієї допомоги здійснюється за останнім місцем проходження служби. Окрім того, посилається на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення одноразової допомоги, а тому суд не вправі перебирати на себе вказані функції.

Заслухавши суддю-доповідача. дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ з 08.10.1981 року по 06.11.2015 року та наказом МВС України від 06.11.2015 №2396 о/с був звільнений з ОВС за п. 64 "з" (у зв"язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що підтверджується довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП в Житомирській області №4180/12/02-2016 (а.с.25).

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07.11.2015 №3 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ІХ Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_3 був призначений на посаду заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області (а.с.24).

З 07.11.2015 року по 29.04.2016 року позивач проходив службу в Національній поліції України та наказом ГУНП в Житомирській області від 27.04.2016 року №77 о/с був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу), з 29.04.2016 року відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.25,26).

Згідно виписки до акта огляду медико-соціально експертної комісії серії 12ААА №514407 від 13.05.2016 року, за результатами первинного огляду з 13.05.2016 року ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.27).

На початку жовтня 2016 позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою , передбаченою п. 7 Порядку 850 для виплати одноразової грошової допомоги.

В свою чергу, УМВС України в Житомирській області направило висновок про призначення одноразової грошової допомоги до МВС України та нарахувало ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі 217 500,00 грн. (а.с.20).

Згідно листа Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 15/2-3748 від 06.10.2016, матеріали для про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 повернуто з тих підстав, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського (а.с.19).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до суду.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.04.2017 року, позов визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги і зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 та прийняти відповідне рішення (а.с. 10-13, 14-15, 16).

04.04.2017 УМВС України в Житомирській області вдруге, на виконання судового рішення, направило до МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги (а.с.23).

Проте, 10.04.2017року Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України було відмовлено у затвердженні висновку від 04.04.2017 року та листом від 25.04.2017 року №15/2-1413 повідомлено ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області, що матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 та повернуто без права на виплату (а.с.22).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків щодо протиправності дій відповідача, а тому та задовольнив позов частково.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, яка набрала законної сили, визнано право позивача на одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Тобто, вказаним судовим рішенням встановлено, що позивач відноситься до категорії осіб, яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначенні і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Відповідно до положень цієї постанови від 21 жовтня 2015 року №850 органом, уповноваженим на прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги є Міністерство внутрішніх справ України, яке приймає відповідне рішення у вигляді погодження або непогодження висновку, складеного органом внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

Згідно абзацу третього пункту 15 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію2.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанцій про те, що оскільки позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію" виплата якої здійснюється відповідно до Порядку від 21 жовтня 2015 року №850, тобто за останнім місцем роботи саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України є правильним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача щодо відмови у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу , яка була нарахована УМВС України в Житомирській області .

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що не дивлячись на те, що відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 20.12.2016 року, яка набрала законної сили, відповідача було зобов'язано розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової допомоги, але вказаним судовим рішенням було визнано його право на отримання такої допомоги, отже, іншого варіанту поведінки суб'єкта владних повноважень за законом не існувало, крім призначення допомоги.

Проте відповідач повторно відмовив позивачу у призначенні належної одноразової грошової допомоги.

Тому, враховуючи рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року №3 рп/203 та положення статті 13 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", суду першої інстанції дійшов правильних висновків, що єдиним ефективним та адекватним наявним обставинам способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача призначити та виплатити зазначену допомогу.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "28" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський