Справа № 2-а-8/11
Суддя: Соколянська О. М.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А
іменем України
14 липня 2011 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Соколянської О.М.,
секретарі Пошта Г.І.,Гончаровій С.Є., Іваніченко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по грошовій компенсації замість речового майна,
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він проходив військову службу в ЗС України з серпня 1992 року. Останнім містом проходження служби була військова частина НОМЕР_2 , де позивач знаходився на всіх видах забезпечення. Наказом МО України №32 від 03.08.2004 року за пунктом 67 підпунктом «Б» та наказом командира в/ч НОМЕР_2 №113 від 12.07.2004 року з 12.07.2004 року позивач був виключений із списиків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення. За період проходження служби позивач не отримав речове майно у повному обсязі. На час звільнення борг по грошовій компенсації становить суму 4163 гривні 32 копійки. Позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за речове майно.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Представник в/ч НОМЕР_1 - Панюта І.В. в суді позов не визнала.
Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ст.99 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить проте що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.
Судом встановлено, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду знаходився позов ОСОБА_1 до в.ч НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по грошовій компенсації замість речового майна, в порядку в порядку цивільного судочинства. 12.09.2007 року справа судом була закрита ас.10. 19.09.2007 року позивач звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства ас.1-2.
Таким чином, суд вважає, що позивач не пропустив строк для звернення до суду.
Стаття 9-1 ч.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року із змінами і доповненнями, внесеними Декретом Кабінету Міністрів України від 30 квітня 1993 року N 43-93, передбачає, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та перебував на всіх видах забезпечення. Наказом МО України №32 від 03.08.2004 року за пунктом 67 підпунктом «Б» та наказом командира в/ч НОМЕР_2 №113 від 12.07.2004 року з 12.07.2004 року позивач був виключений із списиків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення ас.4, 6.
Наказом командувача військ ордена Червоного Прапора Південного оперативного командування №558 від 11.2004 року військова частина НОМЕР_1 визнана правонаступником з фінансових питань для в/ч НОМЕР_2 і НОМЕР_3 ас.5, 62.
Відповідно до п.1.3. інструкції №2 визначається, що військовослужбовці, які бажають у рахунок погашення перед ними заборгованості з грошового забезпечення та інших соціальних виплат придбати майно, подають заяву командиру в/ч із зазначенням найменування майна та видів грошових виплат, в рахунок яких вони бажають придбати майно. Командир в/ч на підставі заяв військовослужбовців видають їм довідку про заборгованість з грошового забезпечення та інших соціальних виплат і клопотання щодо забезпечення військовослужбовця майном відповідно до поданої заяви.
Позивач отримав довідку про заборгованість по компенсаційним виплатом за не отримане речове майно. Згідно довідки начальника речової служби в/ч НОМЕР_3 на ac.11, позивач має право на отримання грошової компенсації замість речового майна до 11 березня 2000 року на суму 1439 гривень 22 копійки, а з 11 березня 2000 року по день звільнення у сумі 2724 гривні юкопійок. Таким чином позивач був забезпечений речовим майном з 1992 року по 11 березня 2000 року, та 11 березня 2000 року по 12.07.2004 року не в повному обсязі.
Законом України від 17.02.2000 року 1459-Ш «Про деякі міри по економії бюджетних коштів від 11.03.2000 року було призупинено дію ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року в частині отримання військовослужбовцями речового майна або за їх бажанням компенсації замість нього. Тому позивач не був забезпечений речовим майном, або грошовою компенсацію замість нього на період проходження служби.
Відповідно до 4.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у ЗС України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Дія ст.9 ч.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року поширюється тільки на військовослужбовців під час проходження ними військової служби, які одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за їх бажанням грошову компенсацію замість них, а тому Закон України від 17.02.2000 року 1459-Ш «Про деякі міри по економії бюджетних коштів від 11.03.2000 року стосується саме військовослужбовців, які проходять військову службу. При звільнені військовослужбовця з військової служби у запас або у відставку, він повинен отримати грошову компенсацію на день підписання наказу в військовій частині про звільнення.
За таких обставин і в силу вимог ст.71 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити виплату позивачу заборгованість по грошовій компенсації за речове майно у розмірах визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року.
Керуючись т.ст.8, 9 11, 12, 13, 14,15,17, 22,71, 99, 100, 160 КАС України, ст.17 Конституції України, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, суд -
постановив:
Позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по грошовій компенсації замість речового майна, задовольнити частково.
Зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованість по грошовій компенсації за речове майно у розмірах визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року.
На постанову суду протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга про апеляційне оскарження.
Суддя О.М.Соколянська