Справа № 216/983/17
Суддя: Биканов І. Р.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/983/17
ПО С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - - Биканова І.Р.

при секретарі - - Крейсі О.О.

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Краснова К.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, третя особа - ОСОБА_6, про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що 21.02.2017 року близько 13.28 год. по вул. Ракітіна в м. Кривому Розі він під час керування автомобілем НОМЕР_1 був зупинений інспекторами 1 роти 3 батальйону УПП в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за нібито порушення Правил дорожнього руху. На їх вимогу він пред'явив документи, які посвідчують його особу. На його неодноразове прохання надати докази які підтверджують його причетність до вчинення правопорушення інспектори не відреагували, натомість вимагали від нього повторно надати документи які посвідчують його особу для того щодо переписати його данні. Приблизно о 14.05 год. він вийшов із салону автомобіля після чого інспектори патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6, не повідомивши про проведення затримання та застосування фізичної сили, потягнули його до службового автомобіля, де звалили його на багажник та наділи кайданки, завдавши йому фізичного болю і морального приниження, після чого доставили до Покровського ВП КВП для встановлення особи та розгляду справи про адміністративне правопорушення. В приміщенні Покровського ВП КВП інспектором ОСОБА_6 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої 21.02.2017 року о 13.10 год. в м. Кривий Ріг Покровського району, вул. Тихвінська, 2, водій ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом по вул. Ракітіна,1, порушив правила проїзду пішохідних переходів: не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину автомобільної дороги на нерегульованому пішохідному переході. Також, під час перестроювання з одного ряду в інший, не подав сигнал світлового покажчика відповідних напрямків. Також під час перевірки документів не надав змоги перевірити посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.3б, 9.2б, 18., 2.4а. Вважає дії інспекторів протиправними, а постанову незаконною та необґрунтованою.

Представник відповідача проти позову заперечує, зазначає, що 21.02.2017 року автомобіль «Lincoln Town Car» під керуванням ОСОБА_5 було зупинено інспекторами УПП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 після того як вони помітили порушення ним вимог ПДР України. Інспектори декілька разів просили ОСОБА_5 пред'явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс, проте він пред'явив його не одразу, та не надав змоги з'ясувати у повному обсязі чи надає цей документ право керування транспортним засобом. З метою забезпечення своєчасного та правильного розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 було затримано та доставлено до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області де і відбувся розгляд справи. За результатами розгляду справи інспектором УПП ОСОБА_8 було винесено постанову від 21.02.2017 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.ст.36, 126 ч.1, 122 ч.2, 122 ч.1 КУпАП та накладено стягнення в виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. Вважає, що дії інспекторів, а також постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законні і обґрунтовані.

Позивач в судове засідання 02.112017 року не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в попередніх судових засіданнях позов підтримав, просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, просить суд задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача Краснов К.В. в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання 02.11.2017 року не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 11.04.2017 року пояснила, що 21.02.2017 року приблизно 13.28 год. вони разом із чоловіком рухалися в автомобілі, при цьому вона знаходилася на задньому сидіння автомобіля з дитиною. На вимогу патрульних вони зупинилися. Коли її чоловік звернуся до поліцейського з вимогою представитися той не відреагував і пояснив, що їх зупинили за порушення правил дорожнього руху, і лише після її зауваження представився інспектором ОСОБА_7. ОСОБА_7 вимагав у її чоловіка пред'явити документу, на що той повідомив, що зателефонує адвокату. Лише після телефонної розмови чоловіка з адвокатом інспектор ОСОБА_7 повністю представився і її чоловік пред'явив документи та в руки інспектору не віддав. Патрульний повторно просив пред'явити документи і її чоловік їх пред'явив. Інспектор ОСОБА_7 пояснив, що її чоловік порушив правила дорожнього руху: не пропустив пішохода та не увімкнув покажчик повороту. На що її чоловік попросив надати відеодокази, інспектор відмовився, повідомивши, що не зобов'язаний це робити, поводився зухвало. Про те що розгляд справи не ведеться, а з'ясовуються лише анкетні дані чоловіка інспектор не повідомляв.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, свідка ОСОБА_9 оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивного дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно із роз'ясненням, викладеним в п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов'язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред'явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Статтею 43 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейські зобов'язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною першою 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п.18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно п.9.2б Правил дорожнього руху України 9.2. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як було встановлено судом під час розгляду справи 21.02.2017 року ОСОБА_5 постановою інспектора УПП ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122 ч.1, 122 ч.2, 126 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. - а.с.10.

Відповідно до висновку службового розслідування від 23.03.2017 року в ході службового розслідування було встановлено порушення інспектором ОСОБА_7. ч.3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ст. 268 КУпАП та «Правил етичної поведінки поліцейського», а в діях ОСОБА_8 порушення вимог ст. 43 Закону України «Про національну поліцію» - а.с.65-70.

Відповідно до переглянутого в судовому засіданні відеозапису судом встановлено, що перешкод для руху пішоходу позивачем ОСОБА_5 створено не було, ОСОБА_5 надав на вимогу працівника поліції документи, які посвідчують його особу та реєстраційний документ на транспортний засіб - а.с.22, 29.Таким чином суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушень передбачених ст.ст. 122, 126 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст.71 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки судом встановлено, що постанова від 21 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_5 за ст.ст.122 ч.1, 122 ч.2, 126 КУпАП прийнята не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб що передбачені Конституцією та законами України, є необґрунтованою, не є безсторонньою і розсудливою, тому вона підлягає скасуванню відповідно до ст.ст. 2, 11, 162 КАС України, так як при винесенні посадовою особою постанови по справі про адміністративне правопорушення порушено норми законодавства, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані.

На підставі ст.ст. 222, 245, 251, 256, 258, 279, 280, 283, 287-289 КУпАП України, ст.ст.18, 43 Закону України «Про національну поліцію», керуючись ст. ст. 2,11,49,51, 69,71, 99, 158-160 ч.1-3, 161-163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, третя особа - ОСОБА_6, про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_10, та скасувати постанову серії АР № 065930 від 21.02.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст.ст.122 ч.1, 122 ч.2, 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: