Справа № 813/3045/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року № 813/3045/17

о 16 год., 20 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, представник ОСОБА_3
про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом.

В судовому засіданні 18.09.2017 року, судом проведено заміну сторони відповідача з Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на належного правонаступника Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2017 року укладеного між позивачем, його дружиною ОСОБА_4 та Дочірнім підприємством «Інтеграл-Буд» ТОВ «Фірма «Інтеграл», позивачем сплачено збір на обовязкове державне пенсійне страхування в сумі 15826,59,00 грн., що підтверджується квитанцією № QS93276501 від 23.06.2017 року.

Згідно вказаного договору позивач вперше придбав житло, звернувся до відповідача з заявою про повернення помилково сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідач листом від 25.07.2017 року № 5361/06.1-34 відмовив позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування, обґрунтовуючи відмову не встановленням факту купівлі квартири вперше.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, просить зобовязати внести подання до Управління державної казначейської служби України в Галицькому районі м. Львова Львівської області про повернений позивачу помилково зарахованого до бюджету збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на квартиру у сумі 15826,59 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову з підстав, що відповідач не володіє інформацією щодо права власності на нерухоме майно, а тому не має можливості встановити факти придбання житла фізичними особами вперше. Позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували, що майно придбане вперше.

Відповідач зазначає, що крім відомостей про реєстрацію права власності квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка виникла на підставі договору купівлі - продажу від 27.06.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається реєстрацію права власності квартири за адресою: Львівська область, м. Львів, пр. Чорновола 67б/25., яка виникла на підставі договору дарування Р. № 884 від 10.09.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

В довідці Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16.08.2017 № 3167 зазначено, що згідно архівних даних станом на 29.12.2012 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 10.09.2010 року за р. № 884.

Позивачем не надано доказів про придбавання житла вперше, проте, наявні в матеріалах справи документи, навпаки підтверджують реєстрацію права власності за ним іншого нерухомого майна та свідчать про відсутність у позивача права на звільнення від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Разом з тим, позивач добровільно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна і об'єднане управління не вчиняло дій та не приймало рішень щодо зобов'язання позивача сплатити такий збір.

Крім того, громадяни, які вперше придбають житло звільняються від сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування на підставі норм Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», а не за рішенням Пенсійного фонду України. Тому, питання про звільнення від сплати збори повинне зясовуватись при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору.

Підставою для звільнення від сплати судового збору з операцій на одержання житла, є документ, виданий органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

До компетенції органів Пенсійного фонду України не належить питання підтвердженим факту придбання особою житла вперше.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити з підстав зазначених в запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

23.06.2017 року між Дочірнім підприємством «Інтеграл-Буд» ТОВ «Фірма «Інтеграл» (Продавець) з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_1 (Покупці), укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за № 6886, відповідно до якого Продавець передав, а Покупці, ОСОБА_4, ОСОБА_1, прийняли у спільну часткову власність по ? частці кожен квартиру № 96 корпус № 2 в будинку № 60 по вул. Шевченка Т. у місті Львові.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95593547 від 28.08.2017 року власником у спільній частковій власності в розмірі ? квартири № 96, корп. 2, будинок 60, за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., є ОСОБА_4, що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35845573 від 23.06.2017 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95591193 від 28.08.2017 року власником у спільній частковій власності в розмірі ? квартири № 96, корп. 2, будинок 60, за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., є ОСОБА_1, що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35845765 від 23.06.2017 року.

Згідно квитанції № QS93276501 від 23.06.2017 року ОСОБА_1 сплатив 15826,59 грн. збору на обовязкове державне пенсійне страхування на рахунок УК у Галицькому районі м. Львова.

19.07.2017 року ОСОБА_1 подано заяву до УПФУ в Галицькому районі м. Львова про повернення помилково сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

25.07.2017 року листом Галицького обєднаного управлінням Пенсійного фонду України м. Львова надано відповідь про відсутність правових підстав у поверненні помилково сплаченого збору на обовязкове державне страхування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 р. № 226., Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740, КАС України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платники збору, визначені пунктами 5 - 7, 9 і 10 статті 1 вказаного Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують на рахунки з обліку коштів спеціального фонду державного бюджету, відкриті в управліннях Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до спеціального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно п. 9 ст. 1 цього ж Закону, платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету», контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладено на Пенсійний фонд України.

Згідно положень Порядку виконання державного бюджету за доходами, затвердженого наказом Державного казначейства України від 19 грудня 2000 року №131, повернення надмірно та/або помилково сплачених платежів, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету, здійснюється органами Державного казначейства на підставі висновків органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету та за рішеннями судових органів.

Згідно п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 р. № 226, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (ОСОБА_6.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Згідно п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, за винятком також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Сторонами по справі не заперечується той факт, що позивач до квартири за адресою: АДРЕСА_1, вже був власником квартири за адресою: Львівська область, м. Львів, пр. Чорновола 67б/25, яку набув за договором дарування.

Таким чином, судом встановлено, що до позивача не можуть застосовуватись винятки згідно п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, оскільки придбане позивачем житло щодо предмету спору не вперше.

З цих підстав судом не враховуються обґрунтування позовних вимог. Крім цього, п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, не встановлює способу (оплатного чи безоплатного) придбання житла вперше, відтак підстави для його повернення, як помилково чи надміру сплаченого - відсутні.

З цих же підстав судом враховуються заперечення представника відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із врахуванням повноважень суду згідно ст. 162 КАС України, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати та витрати на правову допомогу покладають на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 04.12.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.