Справа № 125/2001/17
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 125/2001/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.12.2017 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.,

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи - інспектора СРПП №2 Барського ВП Жмеринського відділу поліції ГУ НП України у Вінницькій області Матвієнка Дмитра Юрійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказав, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.09.2017 року зафіксовано факт порушення ним правил дорожнього руху під час керування автомобілем марки «ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Соборній в м. Бар 21.09.2017. Згідно зі складеним протоколом позивач порушив вимоги п. 18.1 ПДР України, а саме не надав перевагу в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході. Вважаючи, що притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним та незаконним, просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що пішоходів на пішохідному переході не було взагалі, в той час, коли позивач його проїжджав. Будь якої небезпеки чи перешкоди для пішохода він не створив.

Відповідач по справі посадова особа - інспектор СРПП №2 Барського ВП Жмеринського відділу поліції ГУ НП України у Вінницькій області Матвієнко Дмитро Юрійович був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, двічі викликався повісткою під розпис, а саме на 15.11.2017 року, 04.12.2017 року, але в судове засідання не з'явився без поважної причини, не повідомив про причини свої неявки. За даних обставин суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 356426 від 21.09.2017 вбачається, що ОСОБА_1 21.09.2017 керуючи автомобілем «ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Соборній в м. Бар не надав перевагу в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.

Згідно п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Необхідно неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, в порушення зазначених вимог відповідач спрощено підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з'ясувавши всіх обставин, перелічених у статтях 247 і 280 КпАП.

На час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивач з твердженням відповідача про факт вчинення ним правопорушення не погодився. Інспектор не допитав пішохода та не навів мотиви відхилення доказів позивача.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута відповідачем без підготовки до розгляду та без вирішення питань, які наведені в ст. 278 КУАП, зокрема без допиту свідків, допиту пішохода, без наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, не навів мотиви відхилення доказів правопорушника, без забезпечення права на правову допомогу.

Зважаючи на те, що відповідно до ст.. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує як доказ показання позивача про дотримання позивачем ним ПДР України під час керування автомобілем.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. З боку відповідача суду не надано доказів на спростування тих обставин, які викладені в позовній заяві. Отже, вказані позивачем в позовній заяві порушення відповідачем норм чинного законодавства залишаються не спростованими в судовому засіданні.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 122, 251, 258, 268, 278, 280 КпАП України, ст.ст. 9, 11, 71, 102, 122, 159, 160, 162, 163 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", Правилами дорожнього руху України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинною та скасувати постанову посадової особи - інспектора СРПП №2 Барського ВП Жмеринського відділу поліції ГУ НП України у Вінницькій області Матвієнка Дмитра Юрійовича по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 356426 від 21.09.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: