Справа № 818/1575/17
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2017 р. Справа № 818/1575/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Поліська торгова компанія"), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, що полягає у не підписанні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" договору про визнання електронних документів.
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області укласти договір про визнання електронних документів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" та Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ТОВ "Поліська торгова компанія" до ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області засобами електронного зв'язку направило договір про визнання електронних документів. Однак, квитанцією № 2 ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області повідомила позивача про неприйняття документа та вказала, що для укладення договору про визнання електронних документів необхідно виконати вимоги розділу 3 Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України за № 233 від 10.04.2008 р. Позивач вважає такі дії податкового органу протиправними, оскільки відповідачем порушено вимоги щодо терміну обробки договору, а також вважає підставу податкового органу щодо відмови в укладенні договору про визнання електронних документів надуманою.
Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що договір про визнання електронних документів, реєстраційний № НОМЕР_1 було не прийнято ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області у звязку з невідповідністю реквізитів (адреса підприємства), вказаних у договорі - ТОВ «Поліська ТК», при цьому враховувався лист оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 3213/7/18-28-21-07-04 від 19.08.2017 року, яким повідомлено про відсутність вищезазначеного підприємства за юридичною адресою: м. Суми, проспект М. Лушпи, буд. 54 (а.с. 49).
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ТОВ "Поліська торгова компанія" перебуває на обліку у ДПІ у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області з 18.08.2017 року зі станом 65 - платник з наступного року (основне місце обліку).
27.09.2017 року ТОВ "Поліська торгова компанія" засобами телекомунікаційного зв'язку надіслало ДПІ у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області договір про визнання електронних документів, реєстраційний номер НОМЕР_1. У відповідь позивачем отримано електронну квитанцію № 2, в якій зазначено про неприйняття електронного документу та повідомлено, що для укладання договору про визнання електронних документів необхідно виконати вимоги Розділу 3 Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України за № 233 від 10.04.2008 року (а.с. 35).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233 затверджено Інструкцію з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин).
Згідно п. 1 розділу ІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин) платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин) для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді, платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.
За приписами п. 1 розділу ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин), податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до органів ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством для відповідних податкових документів у паперовій формі.
Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин) передбачено алгоритм дій платника податків при поданні документів електронної звітності, зокрема, надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин), орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит, зокрема, приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору.
Як зазначено у письмових запереченнях представника відповідача, підставою для не прийняття податковим органом договору про визнання електронних документів є невідповідність реквізитів (адреса підприємства) вказаних у договорі ТОВ "Поліська торгова компанія", оскільки відповідно до листа оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 3213/7/18-28-21-07-04 від 19.08.2017 року, дане підприємство за юридичною адресою: м. Суми, проспект М. Лушпи, буд. 54 не знаходиться (а.с. 49). Однак будь-яких доказів відсутності ТОВ "Поліська торгова компанія" за юридичною адресою, відповідачем суду надано не було.
Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Посилання представника відповідача на лист оперативного управління Головного управління ДФС у Сумській області, яким повідомлено про відсутність підприємства за юридичною особою, суд вважає необгрунтованими, оскільки, даний лист не є підставою для формування або зміни реєстраційних даних платника податків в органах ДПС, а отже, не підтверджує обставин, у разі існування яких відповідач вправі відмовляти в укладенні договору про визнання електронних документів. Крім того, в даному листі не зазначено, які саме посадові особи оперативного управління Головного управління ДФС у Сумській області та коли саме здійснювали виїзд щодо встановлення місця знаходження ТОВ "Поліська торгова компанія" (а.с. 56).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
З огляду на зазначене, лист оперативного управління Головного управління ДФС у Сумській області щодо встановлення/невстановлення місцезнаходження ТОВ "Поліська торгова компанія" не може слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження платника податків за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та не зумовлюють законність відмови відповідача в укладенні договору про визнання електронних документів.
Водночас суд зазначає, що Інструкція з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (чинної на момент виникнення спірних відносин) не передбачає такої підстави, як "відсутність за місцезнаходженням" для повернення платнику податків його електронного носія та надані примірники договору.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ДПІ у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області безпідставно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" в укладенні та підписанні договору про визнання електронних документів, з підстав не встановлення місцезнаходження останнього, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, що полягає у не підписанні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" договору про визнання електронних документів підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області укласти договір про визнання електронних документів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" та Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, суд зазначає наступне.
В статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.
Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.
Логічним і цілком правильним є питання обмеження дискреційних повноважень правом. Саме тому проблема правових меж для дискреційних повноважень є чи не найважливішим елементом принципу верховенства права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі Класе та інші проти Німеччини, із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.
Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Саме по собі судове рішення про визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, що полягає у не підписанні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" договору про визнання електронних документів, не відновлює порушеного права позивача на прийняття відповідачем вмотивованого рішення щодо укладення договору про визнання електронних документів.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що ефективним і реальним способом захисту порушеного права при фактичних обставинах даної справи, буде зобов'язання відповідача укласти договір про визнання електронних документів з Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія", оскільки відсутні встановлені законом підстави для відмови у його підписанні та укладенні.
Суд зазначає, що покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму правового захисту порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зобов'язання Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області укласти договір про визнання електронних документів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" та Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, відповідно до квитанції від 19.10.2017 року № 0.0.874428378.1 позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. (а.с. 3).
Враховуючи положення вказаних норм, суд вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області суму судового збору в розмірі 1 600,00 грн.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, що полягає у не підписанні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" договору про визнання електронних документів.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області укласти договір про визнання електронних документів між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська торгова компанія" та Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 27.11.2017 року.

Суддя В.О. Павлічек