Справа № 730/981/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 730/981/17 Головуючий у 1-й інстанції: Луговець О.А. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області державного інспектора Пилипенко Володимира Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати нечинною та скасувати постанову №67-ДК/0055По/08/01/-17 від 07 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та враховуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України встановлено можливість встановлення строку звернення до адміністративного суду нормами інших законів України.

Разом з тим, під «іншими законами» розуміються закони, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду з вимогою вирішити публічно - правовий спір.

Сторонами не заперечується, що предметом даного спору є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до вимог ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, при обчисленні строку звернення до адміністративного суду у даній справі застосуванню підлягають положення ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені ? ?, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом строк звернення до адміністративного суду обраховується з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу вимог ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, початок відлуку строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесено відповідачем 04 липня 2017 року.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що у межах виконавчого провадження ВП №54374935 (щодо виконання оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності) позивачем сплачено штраф у розмірі 680 грн., а також інші витрати виконавчого провадження. Такі витрати сплачені позивачем 06 вересня 2017 року, на підставі розпорядження державного виконавця Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби від 07 вересня 2017 року зараховані до бюджету. Державним виконавцем 07 вересня 2017 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності отримана позивачем 12 жовтня 2017 року засобами поштового зв'язку.

До суду першої інстанції позивач звернувся 17 жовтня 2017 року.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду на 3 місяці з моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що норми ст.. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють початок відліку строку звернення до суду з фактом обізнаності позивача з наявністю порушення його прав, свобод та законних інтересів, а не з фактом наявності у розпорядженні позивача оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції не встановив обставин, які можуть бути визнанні поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до провідного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області державного інспектора Пилипенко Володимира Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 202, 205, 206, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України у порядку, визначеному ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст виготовлено 04.12.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма