Справа № 344/10901/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10648/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І.О.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

представника позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, головного інспектора КП «Муніципальна варта» Макаліди А. Ю. про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2017 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, головного інспектора КП «Муніципальна варта» Макаліди А. Ю. про визнання протиправними дій головного інспектора КП «Муніципальна варта» Макаліди А. Ю., що полягають у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 67, про те, що 24 липня 2017 року позивачем продано тютюнові вироби неповнолітньому, що є правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 156 КУпАП та скасування зазначеного протоколу; визнання протиправними дій адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, що полягають у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, вчинене позивачем, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 67, складеного головним інспектором КП «Муніципальна варта» Макаліди А. Ю. та скасування постанови № 10/643 від 15 серпня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що головний інспектор КП «Муніципальна варта» навмисне спровокував подію продажу тютюнових виробів неповнолітній особі, тому така подія і склад адміністративного правопорушення відсутні, а протокол складений неповноважною особою і за відсутності події.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не є належним доказом у справі, оскільки складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Вважає, що перевірка по факту виявлення адміністративного правопорушення, проведена з перевищенням службових повноважень, оскільки відповідачі спровокували ОСОБА_2 на продаж особі (як потім виявилось, неповнолітній) пачки цигарок, свідомо штучно спотворивши обставини і умови.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення № 10/643 від 15 серпня 2017 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді продавця продовольчих товарів у ТзОВ «Квартал 5» згідно трудового договору від 04 січня 2017 року (а.с.7).

24 липня 2017 року головним інспектором КП «Муніципальна варта» Макаліда А.Ю., було складено протокол серія МВ № 67 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП на ОСОБА_2, яка на робочому місці в кіоску № 99 по вул. Гетьмана Мазепи 179А у м. Івано-Франківськ продала неповнолітній особі сигарети в кількості однієї пачки, про що видала фіскальний чек № 124 (а.с.6,13,14,16), ОСОБА_2 було роз'яснено права та обов'язки за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що вона особисто підписалась та отримала копію даного протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення № 10/643 від 15 серпня 2017 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП.

Зокрема, адміністративна комісія встановила, що позивач 24 липня 2017 року о 15 год. 01 хв. порушила правила торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме здійснила продаж сигарет марки «Parliament» неповнолітній особі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в кіоску № 99, що знаходиться за адресою вул. Г.Мазепи, 179А в м. Івано-Франківськ (а.с.5,12).

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 також вбачається з письмових пояснень ОСОБА_5 (а.с.15,17).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що діяння позивача містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та доведені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 218 КУпАП встановлені повноваження адміністративних комісій при виконавчих органах міських рад щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 цього Кодексу.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 714 від 27 жовтня 2016 року вирішено уповноважити посадових осіб (начальника підприємства, заступників начальника підприємства - начальників відділу, заступника начальника відділу, головних інспекторів) КП «Муніципальна варта» складати протоколи у справах про адміністративні правопорушення, передбаченні ст.ст. 103-1, 103-2, 104, ч. 1 ст. 106-1, ст.ст. 106-2, 149-152, 154, 155, 155-2, 156, 156-1, 156-2, 159-160, ст. 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, міської ради), ст. 183, 185-1, 186-5 КУпАП (а.с.18).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар),- тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Таким чином, частиною 2 статті 156 КУпАП продавця наділено обов'язком отримувати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати продавця дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення від відповідальності.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, який встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, в тому числі, правильності складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяло майнову шкоду, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення фіксує факт вчинення особою такого правопорушення та є самостійним доказом при вирішенні питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серія МВ № 67 від 24 липня 2017 року складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, має необхідні реквізити, які передбачені ч.ч. 3, 4 цієї статті, а твердження позивача щодо його невідповідності приписам КУпАП є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що твердження позивача про те, що постанова та протокол винесено безпідставно, так як в її діях немає складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП є неправдивими, оскільки її вина підтверджується її поясненнями в позовній заяві про те, що вік особи, якій вона продала сигарети не викликав у неї сумнівів щодо його повноліття, та крім цього цій особі через декілька днів виповниться 18 років.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2017 року в справі № 344/10901/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 04 грудня 2017 року.