Справа № 461/2132/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8347/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Львівської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування ухвали за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Галицького районного суду міста Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради №1545 від 09 лютого 2017 року.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 04 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції її оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу. Позивачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивують тим, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин справи, порушив норми матеріального права, не дав належної оцінки встановленим фактам. Так, суд безпідставно дійшов висновку, що оскаржуваною ухвалою не порушено їх права. Так, відповідач, приймаючи рішення про надання дозволу на виготовлення проектної документації на відведення земельної ділянки для передачі в оренду ОСОБА_3, не врахував, що цією ділянкою спільно користуються ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є сусідами і власниками суміжних земельних ділянок. При цьому позивачі 02 вересня 2016 року звернулися до Львівської міської ради з аналогічними заявами про надання їм дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду площею 0,0026 га та 0,0075 га для обслуговування житлових будинків. Однак такі заяви були проігноровані відповідачем. Натомість міська рада надала дозвіл на виготовлення проекту на спірну земельну ділянку повністю третій особі, чим позбавила права позивачів також користуватися земельною ділянкою, яка фактично перебуває у їх користуванні тривалий час і на якій побудовано огорожу з бетонним фундаментом.

Третя особа ОСОБА_3 подала суду заперечення щодо апеляційної скарги. Вважає, що оскаржуване судове рішення про відмову в позові є законним і обґрунтованим. Ухвала Львівської міської ради жодним чином не порушує права позивачів, так як є актом індивідуальної дії. Зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і є безпідставними.

У судовому засіданні позивачі та їх представники підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав, що в ній викладені та пояснили, що оскаржувана ухвала Львівської міської ради є несправедливою і прийнята з істотними порушеннями регламенту.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги. Пояснила, що Львівська міська рада розглянула у встановленому порядку заяву ОСОБА_3 про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку. Така заява була подана у 2014 році і була розглянута у відповідності до норм Земельного кодексу України та Регламенту Львівської міської ради, який передбачає можливість повторного розгляду питання в разі, якщо не було прийнято рішення.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги. Вважає судове рішення законним. Пояснила, що вона використала своє право отримати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо ділянки, якою вона користується. А зазначені апелянтом відомості не відповідають дійсності.

Представник Львівської міської ради також заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає постанову суду законною і обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2017 року на засіданні 6-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради було прийнято ухвалу №1545 «Про надання гр. ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13».

Цим рішенням громадянці ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0208 га на вул. О. Козловського, 13 в місті Львові в оренду терміном на 10 років для обслуговування житлового будинку.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про законність цього рішення з наступних підстав.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умовами, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 5 п. 9 Рішення КСУ від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед іншого належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно положень ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін у судовому засіданні, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами.

Земельна ділянка на вул. Козловського, 13 в місті Львові перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Львова.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 08.04.2014 звернулась із відповідною заявою до Львівської міської ради про надання дозволу на відведення їй цієї земельної ділянки.

Згідно повідомлення Департаменту містобудування Львівської міської ради №2403-3 вих. 2569 від 14 серпня 2015 року (оригінал якого було досліджено у судовому засіданні під час апеляційного розгляду) проект ухвали за наслідками розгляду цієї заяви розглядався на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради 18 лютого 2014 року та не набрав необхідної кількості голосів на підтримку.

Згідно п. 3 ст. 65 Регламенту Львівської міської ради, затвердженого ухвалою від 31 березня 2011 року №304 будь-який проект рішення або пропозиція, які не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими. Таке відхилення проекту рішення заноситься до протоколу пленарного засідання як рішення ОСОБА_5. Відхилений проект рішення не може повторно розглядатись на даній сесії, за винятком випадків коли рішення про повторний розгляд цього проекту підтримано двома третинами голосів депутатів від загального складу ОСОБА_5.

Разом з тим, повторно заява ОСОБА_3 була розглянута лише 9 лютого 2017 року.

При цьому, 2 вересня 2016 року ОСОБА_1 також подала заяву до Львівської міської ради щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини спірної земельної ділянки в оренду площею 0,0026 га для обслуговування житлового будинку.

Також з аналогічною заявою звернулася до Львівської міської ради і ОСОБА_2

Отже, на спірну земельну ділянку претендували і позивачі.

Тому, Львівська міська рада, розглядаючи звернення ОСОБА_3 повинна була діяти справедливо і розсудливо, з урахуванням інтересів всіх членів територіальної громади, взявши до уваги також наявність заяв на виготовлення проектів землеустрою на частини цієї земельної ділянки і від власників сусідніх будинків ОСОБА_1 та ОСОБА_2

При цьому, факт того, що ОСОБА_2 фактично користується частиною спірної земельної ділянки підтверджено постановою № 220 у справі про адміністративне правопорушення, датованою 29 вересня 2016 року. Згідно цього рішення адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради було встановлено, що на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, ОСОБА_2 самовільно залито фундамент розміром 23,3 кв. м від будинку №95 б на вул. Бережанській в м. Львові. Тому вищевказану особу було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 129).

Постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 29 вересня 2016 року було також притягнуто до відповідальності ОСОБА_1, так як 17 серпня 2016 року було виявлено, що на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, зазначеною особою було самовільно залито фундамент розміром 8,40 кв. м від будинку №15 а на вул. Козловського в м. Львові (а.с. 130).

Отже, цими доказами встановлено, що позивачі самовільно використовували спірну земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності.

Однак, при прийнятті рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 Львівська міська рада не врахувала, що спірною земельною ділянкою користувалися й інші особи, які також подали заяви про надання їм дозволів на виготовлення проектної документації на відведення земельних ділянок, що входять до спірної земельної ділянки.

Оскільки на спірну земельну ділянку станом на день розгляду заяви третьої особи претендували також інші громадяни, які також користувалися нею, орган місцевого самоврядування повинен був при розгляді цього питання врахувати інтереси всіх громадян і прийняти справедливе рішення на підставі чинного законодавства та в межах компетенції.

Однак жодної мотивації щодо причин надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо всієї земельної ділянки саме ОСОБА_6 та ігнорування при цьому інтересів інших претендентів, які також є членами територіальної громади, в рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Отже, ухвалу про надання дозволу на виготовлення проектної документації на всю земельну ділянку одній ОСОБА_6 прийнято з порушенням принципу рівності громадян.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала Львівської міської ради є протиправною і її необхідно скасувати.

З аналізу ч. 1 ст. 2, ст. 104 КАС України вбачається, що захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають права, свободи або інтереси фізичних та юридичних осіб, порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки позивачі подали заяви до Львівської міської ради про надання їм дозволів на виготовлення проектів землеустрою на спірну земельну ділянку, ухвала відповідача про надання такого щодо всієї земельної ділянки третій особі, фактично порушує їх права та охоронювані законом інтереси, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, 195, 196, 198, 202, ст. 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити, постанову Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року у справі № 461/2132/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 09 лютого 2017 року №1545 «Про надання гр. ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського, 13».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_7

Повний текст виготовлено 01 грудня 2017 року.