Справа № 813/3722/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року справа № 813/3722/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) «Шахта «Надія» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Шахта «Надія» звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків ДФС про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 15.08.2017 року за №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що контролюючий орган неправомірно застосував до позивача штраф за несвоєчасну сплату суми самостійно визначеного грошового зобовязання на підставі ст.126 ПК України, оскільки позивачем було своєчасно сплачено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, підтвердженням чого є відповідні платіжні доручення. Також, позивач зазначає, що згідно з розрахунку штрафної фінансової санкції до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення контролюючий орган провів зміну призначення платежу поза межами 1095 днів. Окрім того, продовжує позивач, контролюючий орган провів зміну призначення платежу по платіжних дорученнях та погасив податкові декларації з податку на додану вартість, які вважаються «закритими, погашеними» у звязку з закінченням строків давності, встановлених ст.102 ПК України, щодо податкової заборгованості, що виникла на підставі відповідних декларацій.

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву зазначає про те, що позивачем здійснено сплату податкового зобовязання із затримкою більше 30 днів на суму 2234894 грн. 51 коп., а тому контролюючим органом правомірно застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу у розмірі 446978 грн. 90 коп. та правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

За результатами перевірки дотримання вимог п.57.1 ст.57 ПК України ПАТ «Шахта Надія» щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за період грудень 2010 року, березень 2011 року, червень 2012 року, липень 2012 року, Офісом великих платників податків ДФС складено акт від 28.07.2017 року за №103/28-10-48-08/00178175 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.08.2017 року за №, яким на підставі ст.126 ПК України за затримку граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобовязання в розмірі 2234894 грн. 00 коп., позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 446978 грн. 90 коп.

Як вбачається з акта перевірки, податковий борг з податку на додану вартість в сумі 39081 грн. 00 коп., визначений в податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2010 року, березень 2011 року, червень 2012 року, липень 2012 року, сплачений протягом вересня 2016 року липня 2017 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимог п.203.2 ст.203 ПК України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Як передбачено п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до вимог абзацу 1 пункту 87.9 ст.87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення, в призначенні платежу яких зазначено «вересень 2016 року», «жовтень 2016 року», «грудень 2016 року», «січень 2017 року», «лютий 2017 року», «березень 2017 року», «квітень 2017 року», «травень 2017 року», «червень 2017 року».

Поряд з цим, в матеріалах справи наявні постанова Львівського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року у справі №813/4043/16, а також ухвала Вищого адміністративного суду України від 21.07.2017 року за №К/800/9365/16.

Як вбачається з змісту наведених судових рішень, судами встановлено обставини того, що хоча законодавець і наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно зі статтею 126 ПК України у випадку сплати суми грошового зобов'язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п.87.9 ст.89 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Як передбачено ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно було застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату суми узгодженого грошового зобовязання на підставі п.126.1 ст.126 ПК України, оскільки платник податків не повинен нести відповідальність за дії, які поза його волею вчинені контролюючим органом.

Що стосується посилань позивача на те, що контролюючий орган провів зміну призначення платежу поза межами 1095 днів, то такі не беруться до уваги судом, оскільки ст.126 ПК України повязує момент виникнення права на накладення штрафу із моментом погашення суми податного боргу.

В даному ж випадку таке погашення здійснювалось протягом вересня 2016 року липня 2017 року, тобто в межах 1095 днів, передбачених ст.102 ПК України.

З приводу наявності судового рішення, яким контролюючий орган зобовязано визнати податкову заборгованість безнадійною, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.101.5 ст.101 ПК України, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як передбачено підп.3. п.2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року за №577 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1844/24376, під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Пунктом 3.2 даного Порядку встановлено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема у випадку, визначеному в підп. 3 п.2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Таким чином, суд вважає, що наявність судового рішення, яким контролюючий орган зобовязано визнати податкову заборгованість безнадійною, без прийняття відповідного рішення контролюючим органом не тягне за собою правових наслідків визнання такої заборгованості безнадійною.

А тому, посилання позивача на вищенаведені обставини не розглядаються судом як підстава для визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штраф за несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на додану вартість, а тому адміністративний позову належить задовольнити.

Окрім того, суд, у відповідності до вимог ч.2 ст.162 КАС України, вважає за необхідне в резолютивній частині постанови зазначити про протиправність та скасування оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати, прийняте Офісом великих платників податків ДФС, податкове повідомлення-рішення від 15.08.2017 року за №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС на користь Публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (), що знаходиться за адресою Львівська область, Сокальський район, с.Сілець, 6705 (шість тисяч сімсот пять) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 грудня 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк