Справа № 812/1698/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2017-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1698/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

Рішенням Старобільської міської ради від 23 січня 2015 року №51/9 встановлено місцевий транспортний податок на території м. Старобільськ та затверджено Положення про транспортний податок, яким встановлено базу оподаткування легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм двигуна понад 3000 куб. см. та встановлено ставку податку у розмірі 25000 грн. за кожний легковий автомобіль.

Станом на 24.10.2017 відповідач має податкову заборгованість з транспортного податку у сумі 25 000 грн.

Заборгованість виникла у звязку з несплатою ОСОБА_1 грошового зобовязання визначеного контролюючим органом згідно податкового повідомлення - рішення від 18.06.2015 №9-17.

Вищезазначене податкове повідомлення - рішення було прийняте Старобільською ОДПІ на підставі інформаційних даних, які наявні в автоматизованій системі ДФС України «Податковий блок» щодо переліку відомостей про платників транспортного податку, згідно якої було встановлено, що гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) є власником автомобіля TOYOTА HIGHLANDER, 2012 року випуску, з обємом двигуна 3456 кубічних сантиметрів, державний номерний знак НОМЕР_2, який є об'єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1. п.267.2 ст.267 ПКУ.

Податкове повідомлення - рішення від 18.06.2015 №9-17 було направлено відповідачеві 30.06.2015 поштою рекомендованим листом з повідомлення про вручення. Вручено особисто ОСОБА_1 03.07.2015.

Вищевказане податкове повідомлення - рішення від 18.06.2015 року №9-17 станом на теперішній час відповідачем не оскаржено.

У встановлений законом строк відповідач не сплатила податкове зобовязання зазначене у податковому повідомлені - рішенні від 18.06.2015 №9-17.

Старобільською ОДПІ було сформовано податкову вимогу від 21.12.2015 №186-23, яку направлено 21.12.2015 поштою з рекомендованим повідомленням про вручення на адресу відповідача.

З посиланням на ст.87.11 ст.87 Податкового кодексу України позивач просить суд стягнути кошти з фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок погашення податкової заборгованості у сумі 25 000,00 грн.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.32,33), 04.12.2017 на адресу суду повернувся конверт із позначкою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищезазначені положення статті 128 КАС України, суд розглядає дану справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності 01 січня 2017 року, внесені зміни до Податкового кодексу України. Зокрема, зазначеним Законом внесені зміни до статті 19-1, доповнено кодекс статтями 19-2 і 19-3, пункт 41.1 статті 41 викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Отже, з 01 січня 2017 року відповідно до внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» змін до Податкового кодексу України функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюється органами Державної фіскальної служби України обласного рівня і у спірних правовідносинах належним позивачем є Головне управління ДФС у Луганській області.

01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положення пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015, власники транспортних засобів, які використовувалися до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см є платниками транспортного податку.

Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України).

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3. пункту 54.3 ПК України).

Пунктом 54.5. статті 54 ПК України визначено, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідент. номер НОМЕР_1) згідно даних АІС «Податковий блок» є власником автомобілю марки TAYOTA HIGHLANDER, номерний знак НОМЕР_2, рік випуску 2012, обєм двигуна 3456 кубічних сантиметрів, дата здійснення реєстраційної дії 28.03.2013 (а.с.10,12,13).

Таким чином, автомобіль марки TAYOTA HIGHLANDER 2012 року випуску із об'ємом двигуна понад 3000 кубічних сантиметри, право власності на який зареєстровано за відповідачем 28.03.2013, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а відповідач являється платником вказаного податку.

18.06.2015 позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №9-17 відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн, яке отримано відповідачем 02.07.2015 (а.с.9).

Зазначене рішення не оскаржено відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Доказів про оскарження, скасування або відкликання податкового повідомлення-рішення від 18.06.2015 №9-17 сторонами суду не надано, таким чином грошове зобовязання з транспортного податку є узгодженим.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень ПК України відповідачу було надіслано податкову вимогу від 21.12.2015 № 186-23 (а.с. 11).

Відповідно до до п.п. 58.3 ст.58 ПКУ у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

На адресу позивача повернувся конверт з позначкою поштового відділення про причини невручення адресату «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копією конверту та рекомендованого повідомлення, які містяться в матеріалах справи. З урахуванням п. 58.3 ст. 58 ПК України податкова вимога вважається врученою відповідачу (а.с.11, 11 на звороті).

При досліджені матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що станом на 24.10.2017 відповідачем заборгованість по транспортному податку в розмірі 25000,00 грн. не сплачена (а.с.5-8,23).

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

Рішенням Старобільської міської ради від 23.01.2015 №51/9 «Про встановлення місцевого транспортного податку на території м.Старобільськ» вирішено установити на території міста, зокрема, місцевий транспортній податок, затвердити положення про транспортний податок та порядок його справляння (а.с.14,15).

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2. статті 95 ПК України).

Пунктом 87.2 статті 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення коштів в рахунок погашення заборгованості у сумі 25000,00 грн підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 16, 20, 87, 102 Податкового кодексу України, статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. ІІІ-го Інтернаціоналу, буд.144) податковий борг з транспортного податку за 2015 рік в розмірі 25000,00 гривень (двадцять пять тисяч гривень 00 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_2