Справа № 820/4428/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 р. № 820/4428/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фермерського господарства "Київська Русь" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Київська Русь" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 22.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомленнярішення ґрунтується на помилкових судженнях субєкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 12004/20-40-14-19-08/30669041 від 08.09.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесене податкове повідомлення-рішення є законним. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ФГ "Київська Русь", ідентифікаційний код юридичної особи 30669041, зареєстроване 26.01.2000 як юридична особа, перебуває на обліку в Лозівській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області з 25.02.2000, є платником податку на додану вартість.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФГ "Київська Русь" з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "Енерго Постач-81" та ТОВ "ТД Форум Брандіг" за грудень 2015 року та джерел походження матеріальних цінностей, використаних при виробництві продукції, що реалізовувалась ТОВ "Енерго Постач-81" та ТОВ "ТД Форум Брандіг".

Результати перевірки оформлені актом № 12004/20-40-14-19-08/30669041 від 08.09.2017, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме:

- п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні", п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 198.5 ст. 198, п.п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість по декларації спеціального режиму оподаткування (скороченої) у грудні 2015 року на суму 42489 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.п. 192.1 ст. 192, п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність об'єкту оподаткування та неможливості реального здійснення платником податків господарських операцій з ТОВ "ТД Форум Брандіг", що призвело до завищення податкового зобов'язання з податку на додану вартість по загальній декларації спеціального режиму оподаткування (скороченої) у грудні 2015 року на суму 279000 грн. та заниження податкового зобов'язання на суму 279000 грн. з реалізації власної сільськогосподарської продукції невстановленому покупцям.

21 вересня 2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області внесено зміни до акту перевірки № 12004/20-40-14-19-08/30669041 від 08.09.2017, якими змінено описову частину акту, а саме зазначено, що: "Перевіркою встановлено дефектність первинних бухгалтерських документів по оформленні реалізації товарно-матеріальних цінностей на адресу ТОВ "Енерго Постач-81" та ТОВ "ТД Форум Брандіг" на загальну суму 2036560 грн., в т.ч. ПДВ 339426,67 грн., а саме оформлену на адресу ТОВ "Енерго Постач-81" в сумі 362560 грн. в т.ч. ПДВ 60426,67 грн., та оформлену на адресу "ТД Форум Брандіг" в сумі 1674000 грн., в т.ч. ПДВ 279000 грн., а саме відсутність необхідних реквізитів документу: відсутність ідентифікації посадової особи від імені покупця. Оскільки реальність вчинення господарських операції ФГ "Київська Русь" на адресу ТОВ "Енерго Постач-81" та ТОВ "ТД Форум Брандіг" на загальну суму 2036560 вбачається відсутньою, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у підприємства не було підстав для податкового обліку операції з оформлення реалізації кукурудзи власного виробництва у грудні 2015 у кількості 653,3 тон на загальну суму 2036560 грн. в т.ч. ПДВ 339426.67 грн. Таким чином встановлено реалізацію кукурудзи власного виробництва невстановленим покупцям у кількості 653,3 тон на загальну суму 2036560 грн, в т.ч. ПДВ 339426,67 грн по ціні продажу".

Таким чином, контролюючим органом у змінах до акту перевірки здійснено висновок про те, що укладені між ФГ "Київська Русь" та ТОВ "Енерго Постач-81" та ТОВ "ТД Форум Брандіг" договори не опосередковуються реальним виконанням операції, яка становить його предмет.

Також, у змінах до акту контролюючим органом змінено висновок акту перевірки № 12004/20-40-14-19-08/30669041 від 08.09.2017, в якому зазначено, що перевіркою встановлені порушення ФГ "Київська Русь": п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість по декларації спеціального режиму оподаткування (скороченої) у грудні 2015 року на 339427 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 12004/20-40-14-19-08/30669041 від 08.09.2017 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22.09.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 424283,75 грн., з яких: основний платіж - 339427,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 84856,75 грн.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2015 між ТОВ "Енерго Постач-81" (покупець) та ФГ "Київська Русь" (продавець) укладено договір поставки товару №73.

Відповідно до умов договору продавець зобов'язується передати у власність покупця продукцію - кукурудзу врожаю 2015 року на загальну суму 1270064,00 грн., а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, відповідно до умов договору. Поставка продукції здійснюється автотранспортом продавця.

Також, судом встановлено, що 29.12.2015 між ТОВ "ТД Форум Брандіг" (покупець) та ФГ "Київська Русь" (продавець) укладено договір поставки товару №82.

Відповідно до умов договору продавець зобов'язується передати у власність покупця продукцію - кукурудзу врожаю 2015 року на загальну суму 1674000,00 грн., а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, відповідно до умов договору. Поставка продукції здійснюється автотранспортом продавця.

Факт виконання умов вищевказаних договорів підтверджується наявними в матеріалах справи документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме: податковими та видатковими накладними, товарно-транспортними накладними. У підтвердження оплати продукції за договорами позивачем надано до матеріалів справи копії виписок з банку. Також факт здійснення господарської операції підтверджується оборотно-сальдовими відомостями.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі статтею 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.

Так, пункт 188.1 зазначеної статті встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентами виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами.

Суд зазначає, що позивач та контрагенти ТОВ "Енерго Постач-81", ТОВ "ТД Форум Брандіг" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Суд не приймає посилання відповідача в акті перевірки на податкову інформацію щодо ТОВ "Енерго Постач-81", ТОВ "ТД Форум Брандіг", та зазначає, що в силу закону, отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Щодо посилань відповідача на вирок Бориспільського міськрайонного сулу Київської області по справі № 359/4590/17, суд зазначає наступне.

Вироком Бориспільського міськрайонного сулу Київської області по справі № 359/4590/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205-1 КК України , та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_3, діючи на виконання заздалегідь обумовленого плану злочинних дій за попередньою змовою із невстановленою особою, дії якого досліджуються у кримінальному провадженні №0000016, передав останньому фотокопії сторінок свого паспорту громадянина України та ідентифікаційного податкового номеру, завірені його підписом, необхідні для подальшого оформлення документів для державної реєстрації TOB "Форум Брандіг" (), та за вказівкою ОСОБА_1 підписав статут зазначеної юридичної особи.

Суд вважає необхідним зазначити, що обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Щодо вироку суду, який міститься у матеріалах справи, суд звертає увагу на відсутність у ньому відомостей про господарські операції між ТОВ "Форум Брандіг" та позивачем, а тому таке рішення суду не може бути визнано належним доказом на підтвердження порушення позивачем вимог податкового законодавства, які зумовили визначення податкового зобовязання спірним податковим повідомленням рішенням.

Крім того, встановлення факту фіктивності підприємства контрагента позивача саме по собі не може свідчити про незаконність господарських операцій.

Разом з тим, сам факт заперечення директором контрагента своєї участі у діяльності товариства та у підписанні товариством від його імені первинних облікових та бухгалтерських документів не може бути, на думку суду, свідченням безтоварності спірних операцій, за умови, що на час встановлення фактичних взаємовідносин сторін керівником цього товариства в Єдиному реєстрі підприємств і організацій України значилась інша особа.

Так, з матеріалів справи встановлено, що договір від 29.12.2015 між ТОВ "ТД Форум Брандіг" та ФГ "Київська Русь" №82 та наявні в матеріалах справи документи первинного та бухгалтерського обліку підписані ОСОБА_4, яка на час здійснення господарських відносин була директором ТОВ "ТД Форум Брандіг".

Таким чином, вирок Бориспільського міськрайонного сулу Київської області по справі № 359/4590/17 відносно ОСОБА_3 жодним чином не може бути підставою для визнання фіктивності господарських відносин між ТОВ "ТД Форум Брандіг" та ФГ "Київська Русь".

Також, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.

При цьому суд наголошує, що у змінах до акту перевірки зроблено висновки про порушення ФГ "Київська Русь": п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість по декларації спеціального режиму оподаткування (скороченої) у грудні 2015 року на 339427 грн.

Таким чином податковий орган заперечуючи факт здійснення операцій позивачем і зазначеними вище контрагентами, стверджує про факт здійснення поставки позивачем відповідного товару, проте іншим невстановленим особам. При цьому жодного доказу останнього твердження податковим органом під час перевірки не зазначено та до суду не надано.

Окремо, щодо внесення Головним управлінням ДФС у Харківській області 21.09.2017 змін до акту перевірки № 12004/20-40-14-19-08/30669041 від 08.09.2017, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Зокрема, відповідно до пунктів 86.3, 86.4 статті 86.4 Кодексу акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 2 "Загальних положень" наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 "Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами" (надалі - "Порядок"), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до частини 4 пункту 6 розділу "Основні вимоги до оформлення документальних перевірок" Порядку, в акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

Між тим, ані Податковий кодекс України, ані Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом ДПА № 984 від 22.12.2010, не передбачають можливість вносити зміни до акту перевірки окремим листом.

Крім того, відповідачем змінами до акту перевірки не виправлялися описки чи арифметичні помилки, виявлені при складанні акту перевірки, а фактично встановлено нові обставини, виявлені під час перевірки та викладені нові висновки про порушення позивачем податкового законодавства, не зафіксовані первинним актом перевірки, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Також слід зазначити, що зміни до акту перевірки з новими висновками, які оформлені листом, надійшли на адресу позивача разом зі спірним податковим повідомленням-рішенням, що позбавило підприємство звернутись із запереченнями на зазначені зміни.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фермерського господарства "Київська Русь" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фермерського господарства "Київська Русь" - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 22.09.2017.

Стягнути на користь фермерського господарства "Київська Русь" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області () судовий збір у розмірі 6364 (шість тисяч триста шістдесят чотири) грн 26 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2017 року.

Суддя А.С. Мороко