Справа № 756/11390/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
28 листопада 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі Вітковській К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішень неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
Позивачі звернулись до суду першої інстанції з позовом, в якому просили:
- визнати неправомірними рішення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.02.2017 про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Оболонську районну в м. Києві державну адміністрацію зареєструвати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2017 позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є власниками садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 29).
16.02.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які на той час були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , звернулись з письмовими заявами до відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації місця проживання. (а.с. 39,45)
Також, 16.02.2017 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з заявами щодо реєстрації їх місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами розгляду заяв позивачів Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація кожному з них листами від 16.02.2017 за № 104-1140, № 104-1142, № 104-1142, прийняла рішення та відмовила в проведенні реєстрації місця проживання в садовому будинку за вказаною адресою, оскільки їх садовий будинок не належить до житлового фонду.
Вважаючи протиправними рішення та дії відповідача, позивачі звернулись до суду першої інстанції з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки рішення відповідача щодо відмови у проведенні реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1 є втручанням в їх право на вільний вибір місця проживання, то такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим Оболонську районну у м. Києві державну адміністрацію необхідно зобов`язати зареєструвати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що у діях Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації відсутні ознаки протиправності в частині відмови у проведенні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою розташування садового будинку, а саме: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Згідно положень ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією місця проживання або місця перебування особи, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що «вільний вибір місця проживання чи перебування» - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; «місце проживання» - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; «реєстрація» - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації ( у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанція про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації, військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Забороняється вимагати для реєстрації місяця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
У ст. 29 ЦК України зазначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, і якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
В свою чергу, ст.ст. 379, 380 Цивільним кодексом України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Таким чином, вирішуючи даний спір, слід виходити з таких характеризуючи ознак об`єкту нерухомості, як пристосування та придатність будинку для постійного проживання.
Відповідність садового будинку за вказаною адресою державним стандартам, будівельним нормам і правилам, які пред`являються до житлових будинків, і придатність для постійного (всесезонного) проживання, підтверджується наданим позивачами технічним паспортом та довідкою садівницького товариства «Хутір Редьки-1» Оболонського району м. Києва.
Як вбачається із матеріалів справи, будинок, який належить на праві приватної власності позивачу має присвоєну поштову адресу, знаходиться в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, зареєстрований як об`єкт нерухомого майна, призначений та придатний для постійного проживання у ньому, відповідає встановленим технічним вимогам та є постійним місцем проживанням позивачів.
Доводи апелянта про те, що вказаний будинок згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначений як дачний будинок, не позбавляє такий будинок ознак, притаманних житлу, а тому підтверджує право позивачів зареєструвати своє місце проживання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у проведенні реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1 є втручанням в їх право на вільний вибір місця проживання, а тому вони підлягають скасуванню, у зв`язку із чим необхідно зобов`язати відповідача зареєструвати позивачів за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_1 , що вірно встановлено судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд
Апеляційну скаргу Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2017 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2017.