Справа № 377/787/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/787/17 Головуючий у 1-й інстанції: Теремецька Н.Ф.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на ухвалену у порядку скороченого провадження постанову Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання протиправними дій Управління щодо відмову ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за віком, яка була обчислена згідно ч. 1 ст. 27 та ст. ст. 28, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж роботи 20 років у відповідності до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання Відповідача здійснити Позивачу перерахунок пенсії за віком, яка була обчислена згідно ч. 1 ст. 27 та ст. ст. 28, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж роботи 20 років у відповідності до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплачувати пенсію за віком в обрахованому розмірі, починаючи з 01.07.2017 року.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 20.10.2017 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії Управління щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано Відповідача провести перерахунок і виплату Позивачу пенсії у такому розмірі з 01.07.2017 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина обчислення стажу роботи має пільговий характер, передбачений положеннями ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які є спеціальними щодо спірних правовідносин, перерахунок пенсії повинен здійснюватися із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що вимога Позивача про здійснення перерахунку пенсії зі збільшенням останньої на 1% заробітку, обчисленого відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є передчасною, оскільки питання обчислення заробітку для перерахунку пенсії належить до дискреційних повноважень Управління.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на залишенні судом поза увагою факту, що Позивачем обрано умови, норми та порядок призначення пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з чим розрахунок пенсії та доплата до неї здійснюється відповідно до нормативного акту, на підставі якого здійснюється виплата пенсії.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні з 15.04.2009 року та отримує пенсію за віком, призначену зі зниженням пенсійного віку відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (робота по списку №1) (а.с. 8). Крім того, Позивач є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1987-1988 роках, категорії 4, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого Київоблдержадміністрацією 29.11.2001 року (а.с. 7, зворотній бік).

06.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою про здійснення перерахунку пенсії за віком, призначивши підвищення до пенсії у відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж 20 років (а.с. 29).

Листом від 20.07.2017 року №61/Т-03 Відповідач повідомив Позивача про відсутність підстав для визначення доплати за понаднормовий стаж в іншому порядку, ніж передбачено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8-9). В обґрунтування такої відповіді Управління зазначило, що станом на 01.07.2017 року доплата за понаднормовий стаж за 35 років складає 375,90 грн. із розрахунку мінімального розміру пенсії за віком - 1 074,00 грн. Норми ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяли до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та діють і нині при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, Відповідачем зазначено, що частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимального розміру пенсії - 224,00 грн.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 8, 19, 58 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 27, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції, врахувавши позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 10.06.2008 року у справі №21-1748во07, від 07.07.2015 року у справі №21-727а15, від 20.09.2016 року у справі №21-1255а16, прийшов до висновку про наявність у Позивача як в особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на особливі умови пенсійного забезпечення, у тому числі, щодо обчислення пенсії за правилами ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, предметом апеляційного оскарження є виключно рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині правомірність та обґрунтованість судового рішення сторонами під сумнів не ставиться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, зокрема, про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З урахуванням наведеного, виходячи з принципів сталості та незмінності судового рішення, а також юридичної визначеності, зважаючи на відсутність заперечень сторін щодо висновків Славутицького міського суду Київської області, судова колегія приходить до висновку про необхідність перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, а тому вважає за необхідне зазначити таке.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 вказаного Закону право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України, зокрема, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зі змісту наведених норм вбачається надання законодавцем особі права обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або, зокрема, спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приписи ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначають, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Як було встановлено раніше та не заперечується сторонами, Відповідачем нараховується та виплачується Позивачу доплата за понаднормативний стаж 35 років в розмірі 375,90 грн.

У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що для громадян, віднесених до категорій 1, 2, 3, 4, вищезазначена розрахункова величина має пільговий характер і визначена ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Тобто, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, які помилково не були враховані судом першої інстанції з підстав незабезпечення їх отримання, ОСОБА_2 не було обрано умов пенсійного забезпечення, які встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки у заяві від 06.07.2017 року містяться лише вимоги про перерахунок вже призначеної пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, судом першої інстанції були залишені поза увагою обставини, що пенсію Позивачу було призначено відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначену зі зменшенням пенсійного віку за правилами ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то розмір та порядок обчислення його державної пенсії визначається статтею 28 даного Закону, а не правилами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У контексті наведеного посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 10.06.2008 року у справі № 21-1748во07), від 07.07.2015 року у справі № 21-727а15, від 20.09.2016 року (справа № 21-1255а16), є, на переконання суду апеляційної інстанції, помилковим, оскільки в зазначених справах пенсіонером було обрано умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - призначення пенсії здійснювалося за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак з підстав і умов, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про передчасність твердження суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки наявність правового статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, за відсутності волевиявлення останньої про призначення пенсії у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», унеможливлює проведення перерахунку пенсії на підставі положень останнього за умови, якщо такій особі призначено пенсію за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині та ухвалити нове.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду - скасувати в частині, ухваливши нову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 183-2, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року в частині задоволених позовних вимог - скасувати.

Ухвалити в указаній частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Славутицького міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко