Справа № 815/6476/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6476/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кучеренко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:
28.11.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду віз адміністративним позовом до командира в/ч НОМЕР_1 генерал-майора (нині - генерал-лейтенанта) ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття рішення за результатами розгляду його скарги та надати на неї відповіді не своєчасно;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №603 від 03.10.2016р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків та накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана»;

- визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, накладене на нього згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 генерал-лейтенанта ОСОБА_2 № 603 від 03.10.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як зазначає позивач, притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, яка не була оголошена, є протиправним та здійснено не у спосіб, що передбачений Конституцією України, законами України та з порушенням процедури його накладення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2017р. закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира в/ч НОМЕР_1 генерал-маойра ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій командира в/ч НОМЕР_1 щодо прийняття рішення за результатами розгляду скарги позивача та надання на неї відповіді не своєчасно.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 31.05.2017р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач підполковник (на момент укладення контракту капітан) ОСОБА_1 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі Командувача Сухопутних військ ЗСУ генерал-полковником ОСОБА_3 про проходження служби у ЗСУ, який набрав чинності 24.06.2011 року.

15.06.2016 року ТВО командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майором ОСОБА_4 видано наказ №120, яким ОСОБА_1 продовжено термін військової служби з дати закінчення попереднього контракту, т.б. з 24.06.2016р.

29.02.2016р. позивач прийняв справи та приступив до виконання своїх безпосередніх обов`язків начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 (наказ Міністра оборони України №161 від 24.02.2016р.).

01.03.2017р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині), з 29.02.2016р. зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види грошового забезпечення та вважався таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків підполковник ОСОБА_1 , призначений наказом Міністра оборони України №161 (по особовому складу) від 24.02.2016р. на посаду начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 .

За наслідками перевірки за період з 12.09.2016р. по 16.09.2016р. посадовими особами Головної інспекції Міністерства оборони України встановлено, зокрема, відсутність будь-яких документів обліку по службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 та вказано, що причинами такого стану справ з оперативним обліком військового майна в службах озброєння ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є низький рівень фахової підготовки офіцерів озброєння, недостатня вимогливість з боку начальника озброєння та старших начальників по службам озброєння, відсутність командування з боку командування ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

17.09.2016р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №562, з метою з`ясування причин та умов, що призвели до відсутності оперативного обліку в службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 , було призначено службове розслідування.

29.09.2016р. позивач ознайомився з результатами службового розслідування.

30.09.2016р. командиром в/ч НОМЕР_1 генерал-майором ОСОБА_2 затверджено акт про результати службового розслідування за фактом недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків начальником служби метрології та стандартизації озброєння в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 , яким зафіксований встановлений під час проведення службового розслідування факт порушення стст.11,16,82-84,92 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

03.10.2016р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 №603 підполковника ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог ст.ст.11,16,82-84,92 Статуту внутрішньої служби ЗСУ було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани».

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та спірним наказом відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірного рішення відповідча.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут ЗСУ, який, в свою чергу, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Так, відповідно до вимог ст.ст.1,2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, «військова дисципліна» - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Також, статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У відповідності до вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ЗСУ, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту ЗСУ заступники Міністра оборони України, командувачі видів ЗСУ користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу ЗСУ - дисциплінарною владою командира корпусу.

А відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно із ст.68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок же накладення дисциплінарних стягнень визначений ст.ст.83-95 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно зі ст.69 Дисциплінарного статуту, на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

У відповідності до приписів ст.72 Дисциплінарного статуту ЗСУ, командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

При чому, слід зазначити, що згідно ст.83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до приписів ст.84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Як визначено статтею 85 Дисциплінарного статут, «службове розслідування» призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Далі, як видно зі ст.86 Дисциплінарного статуту, після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

У межах проведення службового розслідування, особа, щодо якої воно проводиться може давати пояснення.

Як слідує з положень ст.87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Згідно ч.1 ст.106 Дисциплінарного статуту ЗСУ, усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців ЗСУ, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено «Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України», яка затверджена Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2004р. за №385/8984.

Так, п.1.2. вказаної Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Відповідно до п.1.3 Інструкції №82, рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування. Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач ЗСУ та їх заступники можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення підпорядкованим посадовим особам.

Згідно п.1.5 Інструкції №82, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.

Пунктами 1.6,1.7 цієї ж Інструкції №82 також визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом 1 (одного) місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні. До участі у проведенні розслідування не повинні залучатися особи, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особи, які особисто зацікавлені в його результатах.

Начальник (командир) же, в свою чергу, зобов`язаний призначити службове розслідування не пізніше 3-денного терміну з моменту, коли йому стало відомо про факт учинення правопорушення, подію, що потребують з`ясуванню обставин, за яких вони сталися.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та вже зазначалось вище, 29.02.2016р. підполковник ОСОБА_1 прийняв справи та посаду і приступив до виконання своїх безпосередніх обов`язків начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 .

Даний факт повністю підтверджується наявною в матеріалах справи копією рапорту позивача від 29.02.2016р. з відповідними відмітками старших начальників в/частини НОМЕР_1 (т.2 а.с.20) та фактично не заперечується самим позивачем.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, за наслідками перевірки за період з 12.09.2016р. по 16.09.2016р. посадовими особами Головної інспекції Міністерства оборони України було встановлено, зокрема, відсутність будь-яких документів обліку по службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 та вказано, що причинами такого стану справ з оперативним обліком військового майна в службах озброєння ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є низький рівень фахової підготовки офіцерів озброєння, недостатня вимогливість з боку начальника озброєння та старших начальників по службам озброєння, відсутність командування з боку командування ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Далі, як встановлено по справі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №562 від 17.09.2016р., з метою з`ясування причин та умов, що призвели до відсутності оперативного обліку в службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 , було призначено службове розслідування, з результатами якого позивач ОСОБА_1 ознайомився 29.09.2016р., що підтверджується його особистим підписом в акті службового розслідування.

Вказаний акт про результати службового розслідування за фактом недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків начальником служби метрології та стандартизації озброєння підполковником ОСОБА_1 , яким зафіксований під час проведення службового розслідування факт порушення ним ст.ст.11,16,82-84,92 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, як вже вказувалося вище, було затверджено командиром в/ч НОМЕР_1 -30.09.2016р.

Також по справі встановлено, що в подальшому, на підставі висновків вказаного вище акту службового розслідування, командир в/ч НОМЕР_1 , діючи в межах наданих йому повноважень, своїм наказом від 03.10.2016р. №603 притягнув підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наклав на нього дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани». При чому, зі змістом цього наказу, відповідно до акта доведення та ознайомлення від 05.10.2016р., позивача було 05.10.2016р.

Так, як вбачається зі змісту вказаного вище акту, матеріалами службового розслідування було встановлено відсутність будь-яких документів обліку по службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 , ведення яких належить до функціональних обов`язків позивача.

Крім того, в ході цього службового розслідування також встановлено, що своїми діями начальник служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 недбало віднісся до виконання своїх службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, фактично проігнорував неухильне виконання наказів начальника озброєння, не дотримувався термінів їх виконання, чим порушив вимоги ст.ст.11,16,82-84,92 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, що, в свою чергу, і призвело до відсутності оперативного обліку майна в службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 та, у зв`язку з чим, в подальшому, до останнього було накладено стягнення - «сувора догана».

Як вже зазначалося вище, Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Цим Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України. Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Так, п.3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Як слідує зі змісту положень ст.16 Статуту внутрішньої служби, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Права та обов`язки начальника служби визначено ст.ст. 82-84 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, у відповідності до своїх обов`язків начальника служби метрології та стандартизації озброєння та вимог ст.83 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, начальник служби зобов`язаний вести облік і складати звітність у встановленому порядку, проводити з частинами, підрозділами звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів, зобов`язаний у тому числі брати участь в організації роботи зі стандартизації озброєння та військової техніки.

Такі ж саме обов`язки визначено і наказом Міністерства оборони України №690 від 24.12.2010р.

Так, згідно із цим наказом МО України №690, зокрема, облік вимірювальної техніки військового призначення у військовій частині організовує начальник служби метрології і стандартизації (метролог) частини.

Розділом 2 вказаного наказу №690, окрім того, визначено і відповідний Порядок складання, оформлення і ведення облікових документів.

А п.2.6.2 цього ж наказу передбачено, що пзаписи у нових книгах (картках) обліку здійснюються на підставі первинних облікових документів, а також актів інвентаризації (передачі) або облікових даних попередніх книг (карток) обліку.

Особливості ж обліку вимірювальної техніки військового призначення визначені п.5.18 вказаного наказу.

Також, обов`язки начальників служб метрології та стандартизації видів Збройних Сил України та інших складових, у тому числі озброєння, визначено і в розділі 6 Положення «Про метрологічну службу Міністерства оборони України та Збройних Сил України», яке затверджено наказом Міністра борони України від 15.12.2006р. №731.

Наказом Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.04.2010р. №55 визначено порядок, терміни та форми доповідей щодо наявності та руху озброєння, військової техніки та матеріально - технічних засобів.

Одночасно, у відповідності до приписів п.2.1 Інструкції №82, особам, які проводять службове розслідування, надається право отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки.

Як вбачається з наданих під час службового розслідування начальником озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 пояснень, з прибуттям підполковника ОСОБА_1 останньому було визначено завдання про заведення відповідно до його функціональних обов`язків оперативного обліку майна по службі, в зв`язку з чим позивач повинен був витребувати з військових частин донесення та акти інвентаризацій за 2015р., при необхідності вибути у відрядження до військових частин тощо, однак останнім покладених на нього обов`язків не виконано.

А як встановлено колегією суддів, підпорядковані військові частини прийняті в підпорядкування військової частини НОМЕР_1 на протязі 2015 року та враховуючи термін надання актів інвентаризації озброєння, військової техніки та матеріально - технічних засобів до 25.12.2015р., перші записи повинні були внесені до книг обліку в січні 2016 року відповідно до облікових даних актів інвентаризації проведених підпорядкованими військовими частинами.

Водночас, як встановлено зі змісту акта службового розслідування від 30.09.2016р., для заведення оперативного обліку засобів вимірювання номенклатури служби метрології і стандартизації позивач повинен був відпрацювати проект розпорядження начальника штабу-першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підпорядковані військові частини про надання донесення за формою 1/МС, 5/МС, 6/МС відповідно до вимог наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України №55 від 08.04.2010р., що, в свою чергу, останнім виконано не було.

Окрім того, начальником озброєння полковником ОСОБА_5 неодноразово ставились завдання підполковнику ОСОБА_1 щодо заведення оперативного обліку майна озброєння, військової техніки та матеріально-технічних засобів в служби метрології та стандартизації озброєння.

У поясненнях, відібраних 22.09.2016р. у підполковника ОСОБА_1 , вказано, зокрема, що на дату прийняття справ та посади (тобто 29.02.2016р.) у військовій частині НОМЕР_1 та військових частинах, що підпорядковані командуванню оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » облік вимірювальної техніки був відсутній, ведення оперативного обліку не здійснювалось.

Проте, за словами самого позивача, невиконання покладених на нього обов`язків фактично було мотивоване недостатнім забезпеченням електронно-обчислювальної техніки, канцелярським приладдям, відсутністю робочого місця, а також підготовкою до відряджень, перебуванням у відрядженнях, хворобами, несенням служби в добовому наряді тощо.

Проте, разом з тим, колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що надані позивачем копії посвідчення про відрядження, виписного епікризу №7611, довідок військово-лікарської комісії, відпускного квитка, самі по собі спростовують факту невиконання покладених на нього обов`язків, встановленого за наслідками проведеного службового розслідування та не доводять неможливість виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, за таких обставин, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що підполковник ОСОБА_1 повинен був сумлінно знати і сумлінно виконувати свої посадові і службові обов`язки, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам військової служби.

Однак, в порушення вимог статей 11,16,37,83, 92 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказу Міністра борони України від 15.12.2006р. №731, наказу Міністра Оборони України від 24.12.2010р. №690, наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.04.2010р. №55, оперативний облік озброєння, військової техніки та матеріально-технічних засобів в службі метрології та стандартизації озброєння ОСОБА_6 до цього часу так і не завів та не здійснював, пояснюючи свою бездіяльність браком часу.

Також, що стосується позиції позивача про те, що відповідачем було порушено порядок застосування дисциплінарних стягнень (спочатку нагадування про обов`язки служби, потім накладення дисциплінарного стягнення «зауваження», далі «догана», згодом «сувора догана»), то з цього приводу слід зазначити наступне.

Так, відповідно до змісту положень ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Крім того, ч.2 ст.45 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

А ст.68 Дисциплінарного статуту визначено всі дисциплінарні стягнення, які можуть бути накладені на молодших та старших офіцерів.

Таким чином, «сувора догана» є одним із видів дисциплінарних стягнень, що можуть бути накладені на старших офіцерів. При цьому, одночасно слід зазначити, що чинним законодавством не встановлено вимог щодо необхідності послідовно накладати дисциплінарні стягнення на військовослужбовця у разі скоєння правопорушення.

Тобто, в даному випадку, у командира існує встановлений законом обов`язок стосовно кожного випадку правопорушення, обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності.

До того ж, приймаючи остаточне рішення по даній справі, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи міститься службова характеристика на підполковника ОСОБА_1 , складена його безпосереднім начальником начальником озброєння оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковником ОСОБА_5 , за змістом якої позивач за період проходження служби на посаді начальника служби метрології та стандартизації озброєння оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зарекомендував себе виключно з «негативної» сторони.

Також, в свою чергу, ще слід зазначити й про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності не звільняє позивача від виконання своїх службових обов`язків і наказів командирів.

Однак, не зважаючи на вжиття заходів командуванням військової частини НОМЕР_1 у вигляді накладення дисциплінарного стягнення, як встановлено судом апеляційної інстанції, станом на сьогоднішній день оперативний облік в службі метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 досі відсутній та не заведений.

Більш того, про наявність цього тривалого порушення свідчать і факти притягнення в подальшому позивача до дисциплінарної відповідальності (які також оскаржені позивачем до суду).

Так, станом на даний час, оперативний облік майна в службі метрології та стандартизації військової части и НОМЕР_1 не заведений, та, відповідно, не виконаний план усунення недоліків, про що свідчать накази командира військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2017р. №47 «Про результати службового розслідування», від 24.01.2017р. №56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 20.06.2017р. №505 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», якими за неналежне виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на начальника служби метрології та стандартизації озброєння підполковника ОСОБА_1 накладені стягнення у вигляді «суворої догани».

Також, як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2017р. №66 «Про результати службового розслідування» за порушення Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальнику служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_1 нагадано про обов`язки служби.

Крім того, слід вказати, що не беруться до уваги і посилання позивача про те, що при проведенні дисциплінарного розслідування відповідачем не було враховано його «заохочень», а саме - нагородження його 03.10.2016р. громадською організацією Всеукраїнське об`єднання громадян «Країна» відзнакою, оскільки під час проведення службового розслідування, т.б. станом на 17-26 вересня 2016р., відповідачу не було та не могло бути відомо про вказану відзнаку позивача, оскільки остання датована пізнішою датою, т.б. датою прийняття оскаржуваного наказу 03.10.2016р.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується і з висновками суду 1-ї інстанції про те, що відсутність аркуша співбесіди за наявності встановленого та доведеного факту порушення з боку позивача не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного наказу та звільнення військовослужбовця від дисциплінарної відповідальності за допущені ним порушення, які фактично досі тривають.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суду 1-ї інстанції висновку, що оскільки позивачем ОСОБА_1 належним чином не було виконано свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, і даний факт було встановлено за наслідками службового розслідування, то відповідно, прийнятий відповідачем командиром військової частини НОМЕР_1 генерал-майогром ОСОБА_2 наказ №603 від 03.10.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани» було прийнято правомірно та в межах наданих повноважень.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко