Справа № 819/1877/17
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1877/17

30 листопада 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

при секретарі судового засідання Канюка Н.В.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Завацької І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області, в якому просить зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_2 6208,32грн. сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.10.2017 року ОСОБА_2 при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Микулинецька, будинок 101 а, квартира 126, сплачено 1 відсоток від вартості нерухомого майна, а саме 6208,32 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, хоча вона не є платником даного збору в розумінні п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", так як придбавала житло вперше. На вимогу позивача про повернення безпідставного сплаченого збору Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області було відмовлено з тих підстав, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно. Позивач вважає таку відмову протиправною, що стало причиною звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, надавши оригінали поданих доказів по справі. Також, повідомила про відсутність власного житла закордоном та в Україні до 17.10.2017 року.

Представник Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, свою позицію виклала в письмових запереченнях (а.с.29-30), долучених до матеріалів справи, та пояснила, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, а тому відмова повернути збір на обов'язкове державне пенсійне страхування є правомірною. Крім того, представлені позивачем документи не можуть вважатись достатніми для обґрунтування позовних вимог, оскільки вони не підтверджують факт придбання нею житла вперше. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області, при вирішенні даної справи покладається на думку суду (а.с.26).

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, на підставі наявних доказів відповідно до приписів ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 17.10.2017 року між публічним акціонерним товариством "Компанія з управління активами "Національний резерв" та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Микулинецька, будинок 101 а, квартира 126, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2681. Відповідно до п.2.1 договору купівлі-продажу ціна нерухомого майна встановлена в розмірі 620832,00 грн. (а.с.9-10).

При цьому, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсоток від його вартості, що складає 6208,32 грн. відповідно до квитанції №0.0.871393264.1 від 17.10.2017 року (а.с.7а). Кошти у розмірі 6208,32 грн. зараховані на відповідний рахунок та надійшли до державного бюджету, що підтверджується довідкою управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області № 3257 від 10.11.2017 року (а.с.27).

20.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із вимогою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 6208,32 грн., оскільки придбавала житло вперше і в розумінні п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" не є платником даного збору (а.с.11-12).

Листом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 20.10.2017 року № 17345/07 позивача повідомлено про те, що підстав для повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 6208,32 грн. немає з посиланням на відсутність у Пенсійного фонду України інформації щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно (а.с.13).

Не погоджуючись із таким рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

При вирішенні позовних вимог суд враховує наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абз.1 п.9 ст.1 даного Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбаває таку нерухомість. Водночас, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України № 29-у/2000 від 23.03.2000 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Аналізуючи наведені норми, суд констатує, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як слідує з матеріалів справи, доказами придбання ОСОБА_2 житла вперше є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 25.10.2017 року, згідно якої позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Микулинецька, будинок 101 а, квартира 126, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2017 року (а.с.14-15).

Згідно обліку технічної інвентаризації в місті Тернополі станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_2 не має зареєстрованого права приватної власності на будинок (квартиру) в місті Тернополі, про що свідчить довідка товариства з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" від 01.11.2017 року № 2849 (а.с.17).

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка філії - Тернопільського обласного управління ТВБВ №10019/054 публічного акціонерного товариства "Ощадбанк" від 03.11.2017 року № 10, відповідно до якої в списках для приватизації житла за адресою Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Микулинецька, будинок 101 а, квартира 126, не включено ОСОБА_2 (а.с.16).

При цьому, згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане ним вперше є безпідставними, оскільки Пенсійним фондом не здобуто доказів того, що у позивача у власності перебуває ще і інше майно, яке було придбане нею раніше ще до укладення Договору.

Відсутність ж механізму перевірки органами Пенсійного фонду України інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання позивачем житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано, а судом не здобуто.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач дійсно 17.10.2017 року вперше придбала житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Микулинецька, будинок 101 а, квартира 126, та при оформленні документів безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 6208,32грн., який підлягає поверненню.

Механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначений Порядком ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.02.2010 року № 21-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 року за № 988/18283.

Згідно з додатком до постанови Кабінету міністрів України № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" від 16.02.2011 року контроль за справлянням надходжень бюджету, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладено на Пенсійний фонд.

Відповідно до пп.7 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України № 460/2011 від 13.04.2011 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Оскільки, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачений позивачем при купівлі квартири, підлягає поверненню згідно положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182, яким передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, вказану позовну вимогу належить задовольнити.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позовна вимога підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 640,00 грн. згідно квитанції № 53 від 31.10.2017 року (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 53, 86, 94, 128, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 6208 (шість тисяч двісті вісім ) гривень 32 (тридцять дві) копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області () в користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2) сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль) копійок згідно квитанції № 53 від 31.10.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 04 грудня 2017 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.