Справа № 752/18293/16-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про зобов`язання призначити та виплатити соціальну допомогу при народженні дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації (далі - Відповідач 1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідач 2), третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації (далі - Третя особа), та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації призначити на користь ОСОБА_2 допомогу при народженні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за заявою від 21.01.2015 року; зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату на користь ОСОБА_2 державної допомоги при народженні дітей; скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 07.07.2016 року №617 про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 01 лютого 2017 року позовну заяву в частині позовної вимоги про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації призначити на користь ОСОБА_2 допомогу при народженні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4за заявою від 21.01.2015 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 01 лютого 2017 року, Позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині залишення без розгляду позову та направити справу для подальшого розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Адміністративна справа надійшла до суду апеляційної інстанції 13 листопада 2017 року.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 листопада 2017 року 16:50 годин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, заперечення представників Відповідача 1 та Відповідача 2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи адміністративний позов в частині без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем пропущено встановлений ч.2 ст.99 КАС України шестимісячний строк, при цьому, докази, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, ані Позивачем, ані представником Позивача не надано.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Відповідно до положень статті 100 КАС України передбачено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2015 року Позивач звернулась до Відповідача 1 із заявою про призначення допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, яка зареєстрована за №103.

Також, 21.01.2015 року Позивача також, звернулась із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про надання адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно з статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Положеннями пункту 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (в редакції станом на 01.01.2015 року) визначено, що у разі звернення осіб, місце проживання яких не зареєстровано, осіб, які вимушені були залишити місця проживання з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та не мають можливості зареєструвати новонароджену дитину, рішення про призначення допомоги при народженні дитини приймає орган соціального захисту населення на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного за місцем фактичного проживання сім'ї.

Державним соціальним інспектором 27.01.2015 року неможливо було провести обстеження матеріально-побутових умов проживання Позивача за фактичною адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується доповідною запискою (а.с.51).

23.02.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації рішенням №103 відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, яка була направлена ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Між тим, Позивач лише 04.11.2016 року звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, хоча мала можливості та правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у строки, встановлені ч.2 ст.99 КАС України, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять. Заява про уточнення позовних вимог подана Позивачем 01.02.2017 року.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У свою чергу, Позивачем не наведено обґрунтованих пояснень та доказів, які б вказували на існування об'єктивних та незалежних від неї обставин, що зумовили пропуск строку звернення до суду, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов в частині зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації призначити на користь ОСОБА_2 допомогу при народженні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за заявою від 21.01.2015 року слід залишити без розгляду.

Посилання апелянта на те, що порушення її прав Відповідачем 1 є триваючим, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом оскарження є бездіяльність суб»єкта владних повноважень, про яку Позивач дізнався, не отримавши у встановлені законом строки вирішення питань, вказаних у своїй заяві.

Згідно з ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.201, 202 КАС України.

Судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 01 лютого 2017 року про залишення частини позовних вимог без розгляду - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 30 листопада 2017 року.