Справа № 281/730/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Свинченко Г.Д.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" грудня 2017 р. Справа № 281/730/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "25" вересня 2017 р. у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області до Любарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору ,-

ВСТАНОВИВ

11 вересня 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області подав до Лугинського районного суду Житомирської області адміністративний позов, просив скасувати постанову старшого державного виконавця Любарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ВП №54587295 від 29.08.2017 року в частині стягнення виконавчого збору.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від "25" вересня 2017 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області звернулось з апеляційною скаргою, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 29 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Любарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Бевз Зоєю Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №281/2014/14-а, виданим 15.01.2015 року Лугинським районним судом Житомирської області про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 щомісячної грошової допомоги в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства на підставі статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40% мінімальної заробітної плати щомісячно, за період з 24.01.2014 року по 30.06.2014 року. Стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 12800 гривень.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким адміністративний позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Нормами статті 19 Конституції України №254к/96-ВР від 28.06.1996 року визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимогами статті 2 Закону України №4901-VI від 05.06.2012 року "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В силу положень пункту першого частини 1 статті 26 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою статті 26 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як визначено в статті 27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Надаючи правову оцінку обставинам, колегія суддів зазначає, незважаючи, що боржником є Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється в відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження", а не Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною п'ятою статті 27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Проте, виконання виконавчого листа не відбувається в порядку, визначеному Законом України №4901-VI від 05.06.2012 року "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому пункт третій частини 5 статті 27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року не може бути застосований.

Щодо посилання апеляційної скарги, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, колегія суддів зазначає, що виконавчий лист в справі носить немайновий зобов'язальний характер та ним не вирішено питання про стягнення коштів (періодичних платежів) в певній сумі, або за певний конкретний період, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору.

Відповідної правової позиції додержується Вищий адміністративний суд України в своїх рішеннях від 30.01.2013 року, від 19.02.2015 року та від 15.07.2015 року, по аналогічним справам №К/9991/24481/12, №К/800/51991/14 та №К/9991/38103/12.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в державного виконавця не було підстав для застосування приписів частини 9 статті 27 Закону України від №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження", оскільки рішення суду виконано, однак не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що державний виконавець діяв на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною.

Відповідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області залишити без задоволення, постанову Лугинського районного суду Житомирської області від "25" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук