Справа № 810/3136/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3136/17 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Електросервіс» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Електросервіс» (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 3 819,98 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Електросервіс» на користь управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за період з травня по серпень 2017 року в сумі 3410 (три тисячі чотириста десять) грн. 90 коп.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині про відмову у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позов задовольнити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Електросервіс» як платник страхових внесків перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, а, отже, є страхувальником у розумінні положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У період з травня по серпень 2017 року включно витрати управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 працівникам відповідача, становили 3819,98 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників).

Позивач зазначає, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 працівникам відповідача, становили:

ОСОБА_2 за період з травня по серпень 2017 року - 2220,84 грн.;

ОСОБА_3 за період з травня по серпень 2017 року - 1120,28 грн.;

ОСОБА_4 за період з травня по серпень 2017 року - 378,86 грн.

Сума заборгованості відповідача з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій становить 3819,98 грн.

Оскільки заборгованість відповідачем у добровільному порядку у встановлені законодавством строки сплачена не була, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, виходив з того, що позивачем невірно визначена частка плати товариства щодо пенсіонера ОСОБА_3 В іншій частині витрати є підтвердженими.

Апелянт, оскаржуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог вказує, що частка плати відповідача щодо ОСОБА_5 становить 8,77 %, а тому місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій і цій частині визначено вірно.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Спірні правовідносини виникли через наявність обов'язку підприємства по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі приписів пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають відшкодуванню відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону.

Відповідно до вимог п.п. 6.4 та 6.5 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7) які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 08 до 01 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно п. 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Як встановлено судом першої інстанції з розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до вказаних розрахунків включено особу, зокрема, ОСОБА_3, загальна сума витрат якого становить 1120,28 грн., а саме: в період з травня 2017 року по серпень 2017 року сума витрат щомісячно становить 305,07 грн.

Проте, судом першої інстанції встановлено, що стаж роботи ОСОБА_3 не відповідає стажу, зазначеному у розрахунках позивача, оскільки зазначена особа працювала у відповідача 7 місяців, однак, у розрахунках зазначено відомості про стаж роботи на підприємстві протягом 10 місяців.

Відповідно до п.п. 6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці).

Судом встановлено, що загальна тривалість стажу роботи на підприємстві відповідача ОСОБА_3 становить 7 місяців.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 з 1 січня 2012 року по 1 січня 2015 року особам, які постійно працюють або виконують службові обов'язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36).

Однак, вказаний стаж роботи впливає на визначення розміру пенсії, яка виплачується особі, і не повинен брати участь у розрахунку при визначенні місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Відтак, частка плати даного підприємства щодо ОСОБА_3, враховуючи вищезазначені формули (додаток 7 до пункту 6.4 Інструкції № 21-1), становить 7 місяців х 100% / 12% = 5, 83%.

Визначення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, відповідно до формули, зазначеної в стовбці 18 вказаного додатку, має складатися наступним чином:

- у період з травня по серпень 2017 року: (3478,51 грн. + 0,00 грн.) х 100 % х 5,83 % = 202,80 грн.

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що сума витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах громадянину ОСОБА_3, що підлягає стягненню з відповідача за період з травня по серпень 2017 року, становить 811,20 грн. (202,80 грн. х 4 місяці = 811,20 грн.)

Аналогічні спори між цими ж сторонами щодо визначення вказаної частки, але за інший період, вже вирішувалися в судовому порядку.

Відповідно до судових рішень по адміністративній справі № 810/3756/13а, що набрали законної сили, за участю цих же сторін, обрахування фактичних витрат позивачем на доставку пільгових пенсій в частині визначення частки товариства щодо ОСОБА_3 визнано неправильним, частка плати відповідача щодо вказаного пенсіонера становить 5,83 %. Такі ж обставини були встановлені судом при вирішенні спору по справі № 810/857/17, рішення по якій набрало законної сили 05.10.2017, за участю цих же сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, встановлені судами при вирішенні адміністративних справ № 810/857/17 та № 810/3756/13а мають преюдиційне значення для вирішення даної справи.

Апелянт вказує, що з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831, згідно якої з 1 січня 2012 року по 1 січня 2015 року особам, які постійно працюють або виконують службові обов'язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, стаж роботи ОСОБА_3 становить 10 місяців 16 днів.

Однак, зміни до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N 21-1, внесені постановою Пенсійного фонду України «Про затвердження Змін до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 25.12.2015, пункт 6.2 Інструкції доповнено абзацом, відповідно до якого частка відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, яким відповідно до законодавства стаж, що дає право на призначення цих пенсій, зараховується у кратному розмірі, розраховується з урахуванням кратності стажу є чинними з 16.02.2016.

В той же час, позивач в порушення вимог п. 6.7 Інструкції не повідомляв товариство щодо настання обставин, які впливають на суму відшкодування у відповідному розрахунку, який повинен був направлений підприємству в місячний строк.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 30.11.2017