Справа № 819/1553/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/11040/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Управління Державної казначейської служби України в м.Тернополі Тернопільської області, про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - ОУПФ, ПФУ відповідно) в якому просила:

зобов'язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в м.Тернополі Тернопільської області (далі - УДКС) подання про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3820 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона придбала житло вперше, тому зазначені кошти, які були нею сплачені в якості збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, ОУПФ зобов'язано повернути.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року у справі №819/1553/17 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в позові. В апеляційній скарзі вказує, що представлені позивачем документи на придбання майна не можуть вважатися тими доказами, які підтверджують факт придбання такою майна вперше, а ПФУ не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, тому позбавлене можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, а розгляд справи провести без її участі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки порушує право позивача на придбання житла вперше без сплати відповідних страхових внесків до ПФУ.

Такі висновки суду першої інстанції по суті спору, відповідають фактичним обставинам справи та правильному правозастосуванню. Поряд з цим оскаржене судове рішення не може бути залишено без змін з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.08.2017 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ріелті-Актив» було укладено договір купівлі-продажу квартири (далі - Договір), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 39,6 кв.м.

Договір був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В. (а.с.15-17).

При нотаріальному посвідченні Договору позивачем було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% вартості нерухомого майна, що становить 3820 грн відповідно до копії квитанції від 08.08.2017 №0.0.822740260 (а.с.10).

Зарахування до державного бюджету сплаченого ОСОБА_1 збору з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна у вищевказаній сумі підтверджується відповідною довідкою Управління Державної казначейської служби України в м.Тернополі Тернопільської області (далі - УДКС) від 03.10.2017 №2894 (а.с.26).

31.08.2017 позивач звернулася із заявою до ОУПФ з проханням сформувати та подати до УДКС подання про повернення їй сплачених коштів в розмірі 3820 грн, що становить 1% збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна (а.с.19).

У відповіді від 12.09.2017 №15401/07 відповідач зазначив, що підстав для повернення вказаного збору немає. Також зазначено, що ПФУ не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а також роз'яснено, що позивач має право звернутися до суду із адміністративним позовом про повернення сплаченого збору (а.с.20).

Не погоджуючись із такою відмовою ОУПФ позивач звернулася до суду із цим позовом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР, регулюється «Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок), згідно п.15-1 якого, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, при придбанні нерухомого майна із загального правила про обов'язковість сплати збору законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

За змістом п.15-3 Порядку, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У відповідності до п.5 «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 25.09.2013 за №1650/24182; далі - Порядок №787), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п.8 Порядку №787).

Згідно з п.7.2 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів», затвердженого постановою правління ПФУ від 27.09.2010 №21-2 (зареєстровано в МЮУ 27.10.2010 за №988/18283), встановлено механізм здійснення органами ПФУ обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Факт придбання позивачем квартири у власність за вищезазначеною адресою підтверджується Договором посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №736.

В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта наявні відомості про право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру. Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності останньої іншого нерухомого майна (житла) чи про придбання ним такого майна, немає (а.с.11).

Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» підтверджено те, що позивач є власником 1/5 частини квартири за адресою АДРЕСА_2, право власності на яку вона набула на підставі розпорядження органу приватизації від 05.05.2005 №38458. Зі змісту довідки філії - Тернопільського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 21.08.2017 №275 видно, що за наведенною вище адресою ОСОБА_1 житловий чек не використовувала (а.с.13, 14).

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане ним вперше є безпідставними, оскільки ОУПФ не здобуто доказів того, що у позивача у власності перебуває ще і інше майно, яке було придбане ним раніше ще до укладення Договору.

Відсутність ж механізму перевірки органами ПФУ інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 про повернення їй збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3820 грн.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом першої інстанції позов задоволено та повернуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ОУПФ суму сплаченого позивачем судового збору за подання позову (судовий збір 640 грн), хоча такий необхідно було стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Отже, постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

В решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 4 грудня 2017 року.