Справа № 161/13761/17
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/991/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гаврилишина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку ДПП старшого сержанта поліції Молочко Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2017 року, серії БР № 771796 та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 батальйону УПП у місті Луцьку ДПП старшого сержанта поліції Молочко С.В., УПП у місті Луцьку ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП старшого сержанта поліції Молочко С.В. від 31 серпня 2017 року його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. відповідно до зазначеної постанови серії БР №771796 від 31 серпня 2017 року йому інкриміновано, що 31 серпня 2017 року він, керуючи автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1, в місті Луцьку по вул. Ківерцівській, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.3 (рух ліворуч) та не пред'явив полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ПДР України. Вважає постанову такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки жодних доказів про скоєння ним порушення Правил дорожнього руху України поліцейським йому пред'явлено не було. Крім того, на вимогу поліцейського він надав для огляду посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за останні 3 роки, оскільки такі зберігались в одному файлі, в тому числі поліс №АК/5793822, дійсний до 14 лютого 2018 року. Незважаючи на це, його притягнуто до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, хоча такий поліс в нього був наявний і наданий для огляду Молочку С.В. Також зазначає, що оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення винесено безпосередньо після зупинки транспортного засобу по вул. Набережна у м. Луцьку, на тому ж місці йому було вручено її копію, однак в самій постанові місце розгляду справи вказано м. Луцьк, вул. Залізнична, 25.

З огляду на наведене, просить скасувати постанову поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП старшого сержанта Молочка С.В. серії БР №771796 від 31 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., провадження відносно ОСОБА_1 у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що правил дорожнього руху він не порушував та мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечував. Вважає, що постанова винесена з дотриманням всіх норм законодавства, є обґрунтованою, що підтверджується відеозаписом з місця події. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 серпня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП в місті Луцьк ДПП старшим сержантом поліції Молочко С.В. винесено постанову серії БР №771796 в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до даної постанови серії БР №771796 від 31 серпня 2017 року водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом в м. Луцьку по вул. Ківерцівській, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.3 (рух ліворуч), здійснив рух прямо та не пред'явив полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ПДР України (а.с.5).

Відповідно до пп. 2.1 ґ Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України відповідно частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів та відповідно частиною 1 статті 126 цього ж Кодексу, передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь яке з вчинених правопорушень.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції винуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Аналогічні положення наведені і в статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Скасовуючи постанову, суд виходить з наступного. Так, в судовому засіданні позивач на запитання суду чи відмовлявся він пред'явити поліцейському поліс, відповів, що не відмовлявся. З диску відеофіксації з місця події суд встановив, що позивач жодним чином не вказував на відсутність у нього полісу на місці події, на вимогу поліцейського надав ряд документів серед, яких полісу не було, на зауваження поліцейського про його відсутність сказав, щоб останній зачекав поки він його знайде в автомобілі чого Молочко С.В. робити не став та виніс оскаржувану постанову.

Суд вважає такі доводи позивача такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Законом України, який визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища є Закон Країни "Про дорожній рух". Відповідно до статті 16 цього Закону, водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що норма ст. 16 цього Закону передбачає серед іншого й обов'язок водія виконувати розпорядження поліцейського передбачені ПДР в частині підпункту а) пункту 2.4, оскільки будь-яка вимога працівника поліції повинна бути чітко регламентована певним нормативно правовим актом. Так, даний пункт ПДР, на думку суду, повністю кореспондується з ч1 ст. 126 КУпАП в тій частині, що як і ст. 126 КУпАП так і п.24 ПДР передбачає обов'язок мати і пред'являти поліс однак ані п.24 ані ст. 126 не визначає випадки коли такий обов'язок у водія виникає до такого висновку такою можна прийти і з конструкції положень самої статті 16 ЗУ "Про дорожній рух", де чітко зазначено, що водій зобов'язаний:мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки серед іншого саме у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тобто ст 16 ЗУ "Про дорожній рух" містить відсильну норму до ЗУ яким би чітко визначались випадки коли пред'явлення на вимогу працівника поліції полісу було б обов'язком водія як на виконання п. 24 ПДР так і ч1 ст. 126 КУпАП.

В той же, час слід зазначити, що Законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Відповідно до п. 21. 1, 21.3 ст. 21 цього Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.2 цього Закону контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, підсумовуючи, суд зазначає, що накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за непред'явлення полісу на підставі ч.1 ст.126 КУпАП можливе лише у двох виключних випадках, а саме: коли на особу складається протокол службовими особами національної поліції (тобто справу про притягнення до адміністративної відповідальності буде розглядати суд), або коли особа, яка не пред'явила поліс, є учасником ДТП, чого у даному випадку не було. Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи поліс № АК/5793822 (а.с.6), що в свою чергу, свідчить про факт наявності такого полісу у позивача.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення оскільки, чинним законодавством встановлений інший порядок закриття провадження.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163 КАС України, Кодексом про адміністративні правопорушення , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 31 серпня 2017 року, серії БР № 771796.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області