Справа № 336/4700/17
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

336/4700/17
Пр. 2-а/336/451/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
15 листопада 2017 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об*єднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов*язання вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до Шевченківського об*єднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя.
В обґрунтування підстав позову позивач зазначив, що з 25.10.1979 року по 16.03.2005 року проходив військову службу у Збройних Силах.
В період з 17.03.2005 по 14.08.2015 року працював на цивільних посадах та з 15.08.2015 року призваний на військову службу по мобілізації на особливий період та з цієї дати перебуває на військовій службі у Зброїних силах України.
Після звільнення з військової служби позивачу з 17.03.2005 року була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на цивільних посадах та сплачував відповідні страхові внески. Набувши також право на іншу державну пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач 19.07.2017 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 21.07.2017року №265/Ц-1 відповідач повідомив, що з 03.07.2017 року позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Із цього листа позивачу стало відомо, що відповідач при розрахунку пенсії за віком застосовував показник середньої заробітної плати за 2007 рік у розмірі 1197,91грн., замість належного показника за період 2014-2016 років у розмірі - 3764,40грн., не зарахував заробіток (дохід) позивача за періоди військової служби з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року та з 31.05.2015 року по 31.12.2015 року, до загального страхового стажу. Позивач просить зазначені дії відповідача щодо розрахунку його пенсії визнати протиправними та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок та доплату пенсії з дня її призначення.
Відповідач надав суду письмове заперечення, в якому посилаючись на вимоги частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просив у задоволення позову відмовити повністю.
Суддя ухвалив розглядати справу в порядку скороченого провадження згідно ст. 183-2 КАС України, провадження відкрито ухвалою судді від 16.03.2017 року.
Суд, дослідивши письмові докази по в сукупності, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.
Судом встановлено, що у відповідності до відомостей зазначених у військовому квитку позивача серії НОМЕР_1 , в період з 30.10.1979 року по 16.03.2005 року позивач безперервно проходив військову службу у Збройних Силах.
З 17 березня 2005 року позивачу була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У відповідності до записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач з 17.03.2005року по теперішній час продовжує працювати. Та з 15.08.2015 року призваний на військову службу по мобілізації на особливий період та з цієї дати перебуває на військовій службі у Зброїних силах України.
Позивач набув право на призначення іншої державної пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У відповідності до листа Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 21.07.2017року №265/Ц-1 позивачу з 03.07.2017 року на підставі його заяви призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За наслідком дослідження листа Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 21.07.2017року №265/Ц-1 суд приходить до висновку, що відповідач при розрахунку пенсії позивача при її призначенні з 03.07.2017року на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік у розмірі 1197.91грн., не зарахував заробіток (дохід) позивача за періоди військової служби з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року, а також не зарахував до страхового стажу період проходження позивачем військової служби з 01.09.2015 року по 31.12.2015року.
Згідно поданих суду заперечень на позов та наданих в ході розгляду справи пояснень відповідач обґрунтував застосування при розрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати у розмірі 1197.91грн. (за 2007 рр.) відповідно до закону 1058, а тому при переведенні позивача на інший вид пенсії, тобто на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Із такими твердженнями відповідача суд не погоджується, виходячи із наступного.
Так, абзацом 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Проте, наведена норма Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
У відповідності до частини 1 статті стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII (в редакції на період спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності (частина 2 статті 1 Закону від 09.04.1992р. №2262-XII).
Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частина 3 статті 1 Закону від 09.04.1992р. №2262-XII). .
У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Абзацом 1 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Аналіз вищенаведених норм свідчить, що під переведенням з одного виду пенсії на інший у вищенаведеній частині 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розуміється саме переведення з одного виду пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначеної на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на інший із цих видів (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) у межах цього ж Закону.
Натомість, судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років на умовах зовсім іншого закону Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії та нормами якого застосування показника середньої заробітної плати (доходу) при призначення пенсії взагалі не передбачено. Після звільнення з військової служби позивач продовжував працювати і сплачувати відповідні страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та набув право на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, 03.07.2017 року позивач звернувся вперше за призначенням пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не для її перерахунку або переведення з одного виду на інший, а тому наведені відповідачем положення частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до вказаних правовідносин не застосовуються.
Вищенаведене знаходять своє підтвердження у висновках Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладених у постанові від 31 березня 2015 року по справі № 21-612а14.
Частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
На підставі Порядку визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008р. №4-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2008 р. за №146/14837, Пенсійним фондом України були затверджені наступні показники заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за рік: за 2014 рік - 3149,45грн.; за 2015 рік - 3661,41грн.; за 2016 рік - 4482,35грн., а показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 три роки - 3764,40грн.
Таким чином, у відповідності до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен був провести нарахування позивачу пенсії за віком при її призначенні з 03.07.2017 року із застосуванням показника середньої зарплати за три останні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, який становить 3764,40грн.(2014-2016рр.).
В своїх запереченнях відповідач жодним чином не надав обгрунтування щодо не зарахування заробітку (доходу) позивача за періоди військової служби з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року, та з 01.09.2015 по 31.05.2016 року.
Вирішуючи вимоги у вказаній частині суд виходить з наступного, у відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закон від 09.07.2003 року №1058-IV) заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Частиною 1 статті 40 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Частиною 4 статті 24 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон від 09.07.2003 року №1058-IV набрав чинності 01.01.2004 року, а отже період військової служби позивача з 01.09.2015 року по 31.05.2016 рік повинен враховуватись до страхового стажу на умовах, передбачених законодавством, відповідно до Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, тобто на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.
Статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.
Виходячи із вищенаведених норм законодавства суд приходить до висновку, що всі види грошового забезпечення одержані позивачем в період проходження військової служби з 01.09.2015р. по 31.05.2016р. відповідач зобов`язаний був врахувати при визначенні розміру його пенсії.
Щодо не зарахування при розрахунку пенсії до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV визначені, зокрема, наступні терміни, які вживаються в такому значенні:
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;
Вперше військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) були включені до переліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню з 01.01.2007 року відповідно до статті 100 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», норми якої в подальшому було закріплено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 03.04.2007р. №857-V (в подальшому Закон від 03.04.2007р. №857-V), пунктом 2 розділу І якого, були внесені відповідні зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
А саме, пунктом 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції вищезазначеного Закону від 03.04.2007р. №857-V) визначено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 03.04.2007р. №857-V) визначено, зокрема, що страхувальниками відповідно до цього закону є, зокрема, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення для осіб, зазначених у пункті 17 статті 11 цього Закону(тобто військовослужбовцям).
Судом встановлено, що у спірний період з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року позивач проходив військову службу та отримував доходи (грошове забезпечення) у Запорізькому обласному військовому комісаріаті.
Отже, у відповідності до вищенаведених положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV у період з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року між Запорізьким обласним військовим комісаріатом страхувальником, позивачем застрахованою особою та Пенсійним фондом України органом уповноваженим здійснювати керівництво та управління солідарною системою, виникли та тривали правовідносини із відповідними, визначеними законодавством, правами та обов`язками.
В обґрунтування виконання покладених обов`язків страхувальника Запорізьким обласним військовим комісаріатом до відповідного органу Пенсійного фонду України відповідачу у цій справі були надано довідку №433/Ф, які підтверджували нарахування позивачу певних сум доходів (грошового забезпечення) у спірний період, а також утримання та сплату з цих доходів відповідних страхових внесків. Факт надання відповідачу зазначених довідок підтверджується листом відповідача від 21.07.2017року № 265/Ц-1.
Проте, в обґрунтування виконання обов`язків покладених законодавством на відповідача, як на відповідний орган Пенсійного фонду України, суду не було надано жодних доказів.
У відповідності до частини 1 статті 58 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Так, абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У відповідності до частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, частиною 1 статті 12-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також передбачено, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
У відповідності до частини 2 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка.
У відповідності до частини 4 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та в електронному вигляді за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форми документа.
У відповідності до абзацу 1 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що для підтвердження стажу за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
У відповідності до абзацу 1 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ вищенаведеного Порядку, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.
Отже, ведення персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є виключною компетенцією та обов`язком органів Пенсійного Фонду України, а тому ненадання структурним підрозділом Пенсійного фонду, відповідальним за ведення персоніфікованого обліку, відповідних довідок на підтвердження стажу та заробітної плати, в тому рахунку через відсутність даних у персоніфікованому обліку, особи , яка є застрахованою, при наявності належних доказів сплати усіх відповідних страхових внесків, не може бути підставою для обмеження прав цієї застрахованої особи.
У відповідності до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте, відповідач не обґрунтував та не надав суду будь-яких доказів щодо того страхувальником у період з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року не були сплачені відповідні страхові внески. Більш того, в ході розгляду справи відповідач не ставив під сумнів достовірність відомостей, зазначених у довідках виданих страхувальником щодо доходів (грошового забезпечення) нарахованого позивачу у спірний період та сплати страхових внесків, а лише наполягав на відсутності механізму персоніфікації відповідних даних щодо військовослужбовців у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зазначивши, що сплачені військовими частинами та установами страхові внески за військовослужбовців надходять загальними сумами без їх персоніфікації щодо конкретної застрахованої особи військовослужбовця.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1 статті 40 наведеного Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.
Статтею 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.
Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що період військової служби позивача з 01.09.2015р. по 31.05.2016р. повинен був бути зарахований як до страхового стажу, так і для врахування доходів при обчисленні розміру пенсії.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при вчиненні передбачених законодавством дій щодо призначення пенсії ОСОБА_1 Шевченківське об*єднане Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя діяло необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням цих обставин судові витрати, пов`язані з розглядом справи судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Шевченківського об*єднаного Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя.
Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 41, 69-71, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Зобов`язати Шевченківське об*єднане Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести нарахування пенсії за віком при її призначенні з 03.07.2017 року ОСОБА_1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки 2014-2016 рр., що передують року його зверненню за пенсією, який становить 3764,40грн., та провести відповідний перерахунок та доплату ОСОБА_1 недоотриманих сум пенсії з дня її призначення.
Зобов`язати Шевченківське об*єднане Управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 додатково до страхового стажу період проходження військової служби з 01.09.2015 року по 31.120.2015 року, заробіток (грошове забезпечення) за період військової служби з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року, та провести відповідний перерахунок та доплату недоотриманих сум пенсії з дня її призначення тобто з 03.07.2017 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок) грн.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Ю.А. Галущенко

15.11.17