Справа № 465/1169/16-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року № 876/5384/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, скасування протоколу про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яким з врахуванням уточнення позовних вимог просив визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі протоколу від 17.06.2014 року серії АБ2 № 331170 та скасувати цей протокол.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року позов задоволено: визнано невинним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП на підставі протоколу від 17.06.2014 року серії АБ2 № 331170; провадження у справі закрито.

Постанова мотивована тим, що спірний протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням норм законодавства, в зв'язку з чим він не може бути прийнятий судом як належний доказ вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а крім протоколу відповідач не надав інших належних доказів правомірності свого рішення, що є його обов'язком відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, на думку суду, будь-який сумнів тлумачиться на користь особи, що притягується до відповідальності. Тому суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, тому позов підлягає задоволенню, а протокол скасуванню.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив представник особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та законні інтереси - ОСОБА_3, яка визнана потерпілою в зазначеній справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.09.2014 року було скасовано постанову Галицького районного суду м. Львова від 08.07.2014 року та визнано ОСОБА_2 винним за ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однак суд першої інстанції не врахував даної обставини та не витребував і не дослідив цієї справи. Також апелянт вважає, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки, на її думку, відповідачем повинен бути інспектор державної автомобільної інспекції, який склав спірний протокол, а не сама інспекція. Водночас інспектор при складенні спірного протоколу діяв з дотриманням вимог законодавства. Також, на думку апелянта, суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог, визнавши ОСОБА_2 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, хоч позивач просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, в цьому випадку суд вийшов за межі юрисдикції адміністративних судів, вирішивши питання, яке належить розглядати за правилами КУпАП. Також апелянт вважає, що позивач пропустив встановлений законодавством десятиденний строк звернення до суду з даним позовом і не надав доказів поважності причин пропуску цього строку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 17.06.2014року інспектор відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Львова Свищ О.І. склав протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 №331170, в якому зазначив, що 17.05.2014 року 0 19-00 год. у м. Львові по вул. Стрийська - Літня ОСОБА_2, будучи посадовою особою, не вжив всіх заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, допустив падіння дерева на даній ділянці вулиці на автомобіль марки «MAZDA-З», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, спричинивши даному автомобілю технічні пошкодження. Такі дії ОСОБА_2 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Як зазначено вище, ОСОБА_2 просить визнати протиправним і скасувати цей протокол, а також визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України; органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 221 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 140, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 1 ст. 284 КУпАП визначено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, та винесення відповідного рішення за результатами розгляду цієї справи належить до компетенції судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду, а не адміністративного суду.

При цьому, як встановив суд з наданих апелянтом пояснень і письмових доказів, матеріали щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, були розглянуті Галицьким районним судом м. Львов, який постановою від 08.07.2014 року закрив провадження в справі. А постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.09.2014 року зазначену постанову Галицького районного суду м. Львова було скасовано, визнано ОСОБА_2 винуватим за ч. 4 ст. 140 КУпАП і звільнено його від накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 38 цього Кодексу.

Також відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до змісту наведеної норми адміністративні суди не розглядають справи про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції загальних (кримінальних) судів, яким це право надано чинним законодавством та, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а є лише підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності згідно з вимогами КУпАП та одним із доказів в розумінні цього Кодексу. Отже, протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися та оцінюватись при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийняття відповідного рішення.

Тобто такий протокол не створює безпосередніх правових наслідків для особи, відносно якої він складений, у вигляді виникнення, зміни чи припинення її прав та обов'язків.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Франківського районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року у справі № 465/1169/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, скасування протоколу про адміністративне правопорушення - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Постанова складена в повному обсязі 04.12.2017 року