Справа № 202/4903/17(2-а/202/215/2017)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2017 рокусправа № 202/4903/17(2-а/202/215/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1, ОСОБА_2 угода 23.08.2017

відповідача: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року

у справі № 202/4903/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення родині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі останньої, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року та 27 січня 2017 року;

зобов'язати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату родині позивача щомісячної адресної допомоги відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» як особі, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року, 27 січня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з огляду на народження дитини позивач із дотриманням відповідних строків звернулась до відповідача з повідомленням про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Припиняючи виплату допомоги з 22.07.2015, відповідач посилається на приписи п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 505, який не може бути застосований до позивача, оскільки остання перебуває у відпустці по догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що припинення виплати позивачу щомісячної адресної грошової допомоги є неправомірним, оскільки до останньої не можуть бути застосовані приписи п.7 Порядку внаслідок не працевлаштування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Відповідач зазначає, що позивач не має права на отримання адресної допомоги, як працездатна особа, яка доглядає за дитиною до трьох років, оскільки відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, особи працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, на новий строк не призначається.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Відповідачем подано письмове клопотання про перенесення судового засідання через неможливість явки представника відповідача у звязку з участю в інших судових засіданнях.

Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення означеного клопотання, оскільки наведені відповідачем обставини не є підставою для відкладення розгляду справи. При цьому апеляційний суд враховує, що кожна сторона користується наданими їй правами на власний розсуд і визначає пріоритетність участі у тому чи іншому судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

В даному випадку судом обовязковою участь осіб, які беруть участь у справі, в тому числі, відповідача не визнана.

Позивач, його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, просять залишити постанов суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради як внутрішньо переміщена особа.

19 січня 2016 року ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3, що підтверджуються свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 584081, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 26 січня 2016 року.

Довідкою № НОМЕР_1 від 26 січня 2016 року внесено відомості про переміщених малолітніх, неповнолітніх осіб, які прибули разом з внутрішньо переміщеною особою.

Згідно з рішеннями Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у відповідності до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, позивачу було призначено як внутрішньо переміщеній особі, яка не працює, щомісячну адресну допомогу на період з 22.07.2015 по 21.09.2015 у розмірі 442,00 грн. (у розрахунку на працездатну особу у розмірі 442,00 грн.), з 22.09.2015 по 21.11.2015 у розмірі 221,00 грн. (розмір допомоги на працездатну особу зменшено на 50% згідно п. 7 Порядку).

На наступний період виплату щомісячної адресної допомоги припинено відповідно до п.7 Порядку № 505 як працездатній особі, яка не працевлаштувалась.

З 26.01.2016 по 25.07.2016 продовжено виплату допомоги на наступний шестимісячний період у розмірі 884,00 грн. (на дитину ОСОБА_3Д.), з 27.07.2016 по 26.01.2017 продовжено виплату допомоги на наступний шестимісячний період у розмірі 884,00 грн. (на дитину), з 27.01.2017 по 26.07.2017 продовжено виплату допомоги на наступний шестимісячний період у розмірі 884,00 грн. (на дитину).

На підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року та 27 січня 2017 року про призначення адресної допомоги з урахуванням народженої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26 січня 2016 року адресна допомога була призначена відповідачем у розмірі 884,00 грн. у розрахунку лише на неповнолітню дитину з огляду на те, що згідно п. 3 Порядку № 505 особи працездатного віку, яким грошова допомога була припинена згідно п.7 Порядку, на новий строк не призначається, тому за твердженням відповідача, права на грошову допомогу позивач немає.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків відповідача.

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За приписами п.3 Порядку № 505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п.7 Порядку № 505 якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Тобто, зазначена норма, встановлюючи умови призначення грошової допомоги особам працездатного віку, одночасно містить виключення для певної категорії громадян, зокрема, осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

За приписами п.12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Отже у відповідності до наведених правових норм в їх сукупності надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам залежить від наявності певних обставин і зміна цих обставин напряму впливає на її виплату (є підставою, відповідно, для припинення або відновлення виплати (призначення допомоги)).

В даному випадку відмова відповідача у призначенні (поновленні) позивачу щомісячної адресної допомоги, починаючи з 26.01.2016, ґрунтується на невірному застосуванні вказаного Порядку № 505, зокрема, п.3, за змістом якого особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, що не означає позбавлення такої особи права на подальше отримання щомісячної адресної допомоги незалежно від настання певних обставин.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги позивачеві, і набутий нею статус особи, яка доглядає за дитиною, яка не досягла трирічного віку, апеляційний суд вважає, що з цього моменту на позивача розповсюджується виключення, встановлені п. 7 Порядку № 505, і незалежно від того, що їй в липні 2015 року була припинена виплата грошової допомоги відповідно до загальних правил вказаного п.7 Порядку № 505, позивач має право на її поновлення (призначення).

Таким чином, відмова відповідача у призначенні позивачу виплат щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання є протиправною, що вірно встановлено судом першої інстанції.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року у справі № 202/4903/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бут оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко