Справа № 150/459/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 150/459/17

Головуючий у 1-й інстанції: Суперсон С.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

28 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області та ОСОБА_2 на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) про визнання рішення протиправним, визнання його не чинним та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 27.07.2017 звернувся до Чернівецького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив: визнати рішення Шаргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 29.06.2017, оформлене протоколом за №13 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, визнати вказане рішення нечинним та зобовязати відповідача зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу період роботи газозварником з 01.09.1977 по 31.05.2007 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з дня подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах з 20.06.2016 .

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.09.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано рішення Шаргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 29.06.2017, оформлене протоколом за №13 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, та не чинним.

Зобов'язано комісію по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій Шаргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги, де просять суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю, а відповідач в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2017, позивач звернувся до Шаргородського ОУПФУ у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

29.06.2017 Комісією по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Шаргородського ОУПФУ на засіданні розглянуто заяву ОСОБА_2 та встановлено, що згідно даних трудової книжки серії БТ-1 №5084028 позивач працював електрогазозварювальником:

-в племптахорадгоспі "Мирний" смт. Центральний Перевальського району Луганської області з 23.07.1980 по 14.04.1981;

-в колгоспі "Дружба" с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області з 13.08.1983 по 16.03.1984;

-в Моївському цукрокомбінаті, який пізніше був реорганізований в СПАТ "Моївське" з 24.03.1984 по 19.06.1990 та з 16.10.1991 по 08.04.2004;

-в Будівельному управлінні тресту Когалимнафтагазбуд з 29.06.1990 по 15.10.1991.

За період роботи в СПАТ "Моївське" позивач надав відповідачу уточнюючу довідку згідно якої атестація робочого місця в Моївському цукрокомбінаті не проводилася, за період роботи в колгоспі "Дружба" с. Сапіжанка на адресу управління надійшла архівна довідка №01-14-82 від 23.05.2017, видана КО "Шаргородський районний трудовий архів" про те, що у книгах обліку трудового стажу, у книгах обліку праці та розрахунків з членами колгоспу за 1983-1984 рр. ОСОБА_2 не значиться.

За період роботи в Будівельному управлінні тресту Когалимнафтагазбув з 29.06.1990 по 15.10.1991 уточнюючої довідки позивач не надав. Уточнюючих довідок про пільговий характер роботи у Племптахорадгоспі "Мирний"заявник надати не може, так як дане підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Згідно відповіді на запит управління, надісланого Головним управлінням ПФУ в Луганській області доступ до організацій на даних територіях повністю відсутній. Інформація про існування та роботу суб'єктів господарювання, місцезнаходження архівів та їх зберігання - відсутня.

У зв'язку із чим, до пільгового стаж позивачу зараховано лише періоди роботи в Моївському цукрокомбінаті, а саме: з 24.03.1984 по 30.03.1985 - 01 рік 00 місяців 07 днів, з 01.05.1985 по 31.07.1985 - 03 місяці, з 01.09.1985 по 19.06.1990 - 4 роки 09 місяців 19 днів, з 16.10.1991 по 21.08.1992 - 10 місяців 06 днів.

Тому, пільговий стаж, зарахований комісією становить 06 років 11 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пільгової пенсії згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в 55 років.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги слід задоволити частково, визнавши дії відповідача протиправними та зобов'язати комісію по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та вжити усіх необхідних заходів з метою отримання необхідних уточнюючих довідок, а також врахувати при підрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах покази свідків, надані суду в ході розгляду даного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-Х11(далі - Закон №1788-Х11) встановлено, що працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, а результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-Х11 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" XXXIII підрозділом 906 Загальні професії, зазначена розділом "Електрозварники ручного зварювання". Вказана професія також передбачена Списком №2, розділ XXXIII, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Вказаною Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" XXXIII підрозділом 756 Загальні професії, зазначена розділом "Електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки".

Відповідно до пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із вимогами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З наведеного слідує, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1028 п. 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом відповідно до якого, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383(далі - Порядку) встановлено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно п. 4.1 та 4.5 Порядку, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 (дата набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою КМУ від 01.08.1992 №442), відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набрала чинності з 21.08.1992) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

З наведених норм слідує, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації, а не на працівника.

Разом з тим, документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Вказаний висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 10.03.2015 у справі №21-51а15.

При цьому, судом першої інстанції доречно враховано правову позицію Вищого адміністративного суду України у справах № К/800/40969/13 від 13.03.2014 та №К/800/27262/13 від 19.06.2014 де вказано, що відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявності у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Також суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем було надано відповідачу копію військового квитка та трудової книжки записи якої містять вичерпну інформацію про період роботи, підприємства, у яких виконувалась та чи інша робота, займана позивачем посада. При цьому, з вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 слідує, що відсутність в трудовій книжці вказівки на те, що працівник прийнятий на роботу із неповним робочим днем чи за сумісництвом вказує на те, що останній працює повний робочий день. Тому, підстав для надання позивачем додаткової довідки про виконання роботи повний робочий день немає.

Щодо посилання відповідача на те, що у населених пунктах Донецької та Луганської областях, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з бюджету Пенсійного фонду здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1028 п.20 Порядку №637 доповнено новим абзацом відповідно до якого, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII) вказано, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Положення постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595, на яку посилається апелянт, дають підстави для висновку, про те, що вказаний нормативно-правовий акт і затверджений ним Тимчасовий порядок жодним чином не скасовують, не обмежують і не звужують закріплені Конституцією України гарантії, права чи свободи позивачів стосовно здійснення соціальних виплат, а лише встановлюють особливий порядок (механізм) реалізації державної політики, зокрема в частині забезпечення здійснення соціальних виплат населенню у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Разом з тим, тимчасові заходи у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на територіях, які тимчасово не контролюються органами державної влади, передбачені положеннями Постанови № 595, спрямовані на впорядкування, організацію та забезпечення фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей. Зазначені тимчасові заходи хоч і створюють додаткові труднощі для певної частини громадян щодо отримання соціальних виплат, але спрямовані на забезпечення реального виконання соціальних та інших виплат взагалі.

При цьому, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" вказано, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Таким чином, позивачем було представлено належні та достатні документи для прийняття відповідачем законного та обґрунтованого рішення про включення до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи на посаді електрогазозварювальника, а прийняте відповідачем рішення №13 від 29.06.2017 не відповідає положенням діючого законодавства та міжнародним принципам верховенства права щодо прав людей на окупованих територіях.

Щодо апеляційної вимоги позивача про зобовязання відповідача зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу період роботи газозварником з 01.09.1977 по 31.05.2007 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з дня подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах з 20.06.2016, колегія суддів зазначає, що призначення пенсії відноситься до компетенції управлінь Пенсійного фонду та є дискреційними повноваженням даного органу, з огляду на наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Таким чином, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, а тому суди не можуть перебирати на себе функції з призначення пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення Шаргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області від 29.06.2017, оформлене протоколом за №13 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та зобов'язання комісію по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій Шаргородського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах.

Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4