Справа № 812/1170/17
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1170/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання внести в картку особового рахунку платежі відповідно до їх призначення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (далі - ПАТ «Луганськгаз», позивач) звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області, відповідач) про зобов'язання внести в картку особового рахунку платежі відповідно до їх призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, позивач вносити до Пенсійного фонду обов'язкові платежі у розмірі 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ПАТ «Луганськгаз» сумлінно здійснює сплату поточних сум витрат на виплату та доставку пенсій, які підтверджені документально, проте, починаючи з червня 2016 року, відповідач здійснює перерозподіл коштів, які позивач сплачує в якості відшкодування вказаних вище виплат.

Вважає дії відповідача протиправними, оскільки у платіжних дорученнях чітко вказано призначення платежу із вказівкою відповідного періоду, за який проводиться оплата, та право самостійно визначати призначення платежу належить виключно платнику.

У зв'язку з наведеним просить:

-зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області внести в картку особового рахунку платежі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що надійшли від ПАТ «Луганськгаз», відповідно до їх призначення;

-зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області утриматися від зарахування коштів, що находять від ПАТ «Луганськгаз» на відшкодування витрат по виплаті та доставці пільгових пенсій, в рахунок погашення заборгованості з цих платежів за інші періоди.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. 30.11.2017 до відділу діловодства та звернення громадян (канцелярію) надав письмове клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, до відділу діловодства та звернення громадян (канцелярію) подав письмові заперечення проти адміністративного позову (а.с. 69-73), у яких зазначив, що відповідачем неправомірно зараховані кошти, сплачені Луганським обласним клінічним онкологічним диспансером на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, на погашення інших платежів. Позивач, приймаючи такі рішення, вважає, що вони є правомірними, незважаючи на те, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано органам Пенсійного фонду України лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Просив розглянути справу за відсутності уповноваженого представника.

Відповідно до пункту 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд приходить до такого.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (ідентифікаційний код 05451150) зареєстроване юридичною особою та знаходиться у м. Сєвєродонецьку Луганської області, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, юридична адреса, м. Сєвєродонецьк вул. Гагаріна,87 (а. с. 6-8).

Починаючи з червня 2016 року по час звернення позивача з даним позовом, відповідачем здійснюється перерозподіл коштів, які позивач сплачує в якості відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вказаний перерозподіл коштів, здійснюється відповідачем на підставі актів прийому-передачі, якими управлінням Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області передано до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишки заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у сумі 7237,62 грн, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» у сумі 24 285, 74 грн., які прийняті до обліку станом на 08.06.2016.

Позивач, не погоджуючись із сумою вказаної заборгованості звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із запитом від 21.06.2017 за вих. № 01-02-38/1219, в якому просив надати відповідь стосовно причин зарахування відповідачем сум, сплачених платіжними дорученнями (перелік наводиться), в яких чітко визначено призначення платежів та зазначено період відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за списками №№1,2, в рахунок погашення заборгованості цих платежів в інші періоди (а.с.9-10).

27 червня 2017 року за вих. № 10990/04-19 на запит від 21.06.2017 за вих. № 01-02-38/1219 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області надано відповідь, в якій повідомлено, що на підставі ЗУ «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, Постанови правління Пенсійного фонду України «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», актів прийому-передачі, якими управлінням Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області передано до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишки заборгованості, що рахується за ПАТ «Луганськгаз», по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» та ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у сумі 7237,62 грн, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» у сумі 24 285, 74 грн., зараховувалась на погашення заборгованості(а.с.11).

Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано платіжні доручення, якими своєчасно та у строки, визначені чинним законодавством України, здійснено сплату фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а», «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з червня 2016 року по час розгляду даної справи (а.с. 36-50,173-175).

Оглядом вказаних платіжних доручень встановлено, що ПАТ «Луганськгаз», сплачуючи зазначені вище кошти, чітко зазначено: призначення платежу - «відшкодування пільгових пенсій» із вказівкою відповідного періоду, за який проводиться оплата.

Судом встановлено, що згідно інформації, зазначеної у картці особового рахунку з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 (період з 08.06.2016 по 18.04.2017) за позивачем рахується загальна сума недоїмки по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 1517,33 грн. (а.с. 145-149).

Згідно інформації, зазначеної у картці особового рахунку з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2 (період з 08.06.2016 по 14.09.2017) за позивачем рахується загальна сума недоїмки по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 20801,13 грн. (а.с. 150-151).

Відповідно до пункту 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

- пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди;

- до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон № 400) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону № 400 об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками №»1,2, передбачена діючим законодавством.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі за текстом - Інструкція № 21-1).

Відповідно до пункту 6.1 вказаної Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №№1,2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.4 Інструкції № 21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.7 Інструкції № 21-1).

Згідно з пунктом 6.8 Інструкції № 21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 глави 6 Інструкції № 21-1 для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Пунктом 5.4 розділу V Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 988/18283, передбачено, що операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-166а15, право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню Пенсійного Фонду України лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Отже, висновок касаційного суду у справі, що розглядається, про наявність в управління Пенсійного фонду України правових підстав для зарахування коштів, сплачених товариством на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на інші платежі не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Таким чином, незалежно від наявності у позивача заборгованості за минулі періоди, на момент вирішення справи по суті у відповідача відсутні підстави для здійснення перерозподілу коштів, які позивач сплачує в якості відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» та «б»-«з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1.30 статті 1 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

З викладеного слідує, що право самостійно визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, а органи Пенсійного фонду не наділені правом чи обов'язком змінювати будь-яким чином призначення платежу, якщо таке встановлено платником та не передбачено інше чинним законодавством.

Таким чином, під час судового розгляду справи судом встановлено, що відповідач своєчасно сплатив обов'язкові платежі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, та станом на день розгляду справи заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №№1, 2 саме за період з 08.06.2017 по 14.09.2017 у ПАТ «Луганськгаз» відсутня.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у ході розгляду справи, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням того способу захисту порушеного права, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

За таких обставин, з огляду на докази наявні в матеріалах справи, вимоги ЗУ «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, Постанови правління Пенсійного фонду України «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно здійснено перерозподіл коштів фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сплачених позивачем.

У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання дій управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області протиправними щодо здійснення перерозподілу коштів фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону ПАТ «Луганськгаз».

Щодо позовних вимог про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області внести в картку особового рахунку платежі з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що надійшли від ПАТ «Луганськгаз», відповідно до їх призначення, суд не знаходить підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Посадові особи управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області наділені повноваженнями щодо внесення відомостей до карток особового рахунку стосовно юридичних осіб, які находяться на обліку. Такі дії відповідача прямо передбачені законом та відносяться виключно до повноважень та компетенції посадової особи УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, тому суд не може підміняти собою орган чи посадову особу, до компетенції якої відносяться повноваження щодо внесення відомостей до карток особового рахунку ПАТ «Луганськгаз», а відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Позовні вимоги про зобов'язаня управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області утриматися від зарахування коштів, що находять від ПАТ «Луганськгаз» на відшкодування витрат по виплаті та доставці пільгових пенсій, в рахунок погашення заборгованості з цих платежів за інші періоди, також не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, тобто суд вирішує спір по порушених правах позивача. Оскільки не можливо встановити про порушення прав у майбутньому, тому суд не може захищати права позивача у майбутньому, а відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір» У звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення судового збору на користь позивача відповідно до задоволеної частини вимог у сумі 800,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 71, 87, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання внести в картку особового рахунку платежі відповідно до їх призначення задовольнити частково.

Визнанати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо здійснення перерозподілу коштів фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" та "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сплачених ПАТ «Луганськгаз».

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень у сумі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 копійок) на користь ПАТ «Луганськгаз».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.О. Кисельова