Справа № 2а-437/10
Суддя: Музичук Н.Ю.
Дата ухвалення: 2010-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-437/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Радюк Ю.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу позовом ОСОБА_1 до ВДАІ міста Рівне УМВС України в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до ВДАІ міста Рівне УМВС України в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, повністю підтвердив обставини викладені в позові, та просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав.

Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії ВК 056869 від 06.12.2009 року в справі про адміністративне правопорушення було притягнуто до відповідальності - ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 320 грн.

Згідно якої та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВК 066462 від 06.12.2009 року, ОСОБА_1, 06.12.2009 року, о 14 год. 40 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 не надав переваги в русі пішоходу, який переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З наданих позивачем документів, вбачається, що він дійсно у вищевказаний час рухався по вказаній дорозі, однак при цьому поза пішохідним переходом у метрах 6-8 за нерегульованим пішохідним переходом намагався перейти дорогу чоловік поза межами пішохідного переходу, тобто позивач не порушував вимог ПДР України щодо надання переваги в русі вказаному пішоходу.

Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців адміністративного правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення, зокрема у пішохода згідно постанови та протоколу про адміністративне правопорушення якому позивач не надав переваги в русі.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач наклавши штраф за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищив свої повноваження та порушив вимоги КУпАП.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для Прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 251, 258, 280 КпАП України, ст.ст. 9, 69 - 71, 158 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора РР ДПС ВДАІ міста Рівне ОСОБА_2 за № ВК 056869 від 06.12.2009 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу на суму 320 грн. скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного .суду через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення її в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання цієї заяви.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо була подана заява про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук