Справа № 331/6264/17
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/217/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 07.06.1996 р. по 31.01.2017 р. отримував пенсію за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 р. позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної з 07.06.1996 р. згідно Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком, на підставі ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.03.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та обчислення розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік; зобов'язано УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 07.02.2017 р. відповідно до ст. ст. 26, 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, з три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. 18.08.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком з 07.02.2017 р. та про виплату різниці недоплати пенсії із урахуванням страхового стажу за період з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. та заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.07.2000 р. по 31.01.2017 р. відповідно до відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку, застосування вимог ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-ІV щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком із підвищенням її розміру на 0,5 % за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку та мінімального розміру пенсії за віком - 1247,00 грн. при розрахунку збільшення розміру пенсії за понаднормовий стаж, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 1058-ІV. Листом за вих. № 302-О-901 від вересня 2017 р. відповідач відмовив в перерахунку пенсії із посиланням на те, що оскільки до досягнення пенсійного віку позивач отримував пенсію за вислугу років, тому права на підвищення пенсії, яке встановлене ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-ІV він не має. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку і виплаті призначеної 07.02.2017 р. ОСОБА_1 пенсії за віком із врахуванням страхового стажу з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. і заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.07.2000 р. по 31.01.2017 р., та із застосуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.03.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і мінімального розміру пенсії за віком в Україні - 1247,00 грн. при розрахунку збільшення розміру пенсії за понаднормовий стаж, відповідно до ч. 2 ст. 28 цього Закону; зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати призначену 07.02.2017 р. ОСОБА_1 пенсію за віком із врахуванням страхового стажу з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. і заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.07.2000 р. по 31.01.2017 р. відповідно до відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку із застосуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.03.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення та виплати пенсії за віком із підвищенням її розміру на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку, обчисливши її розмір з підвищенням на 1% за більш пізній вихід на пенсію та застосуванням мінімального розміру пенсії за віком в Україні - 1247,00 грн. при розрахунку збільшення розміру пенсії за понаднормовий стаж, відповідно до ч. 2 ст. 28 цього Закону і виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією, починаючи з 07.02.2017 р., стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 20.10.2017 р. відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Наданими суду письмовими запереченнями представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 до 31.01.2017 р. перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ. 07.02.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 р. відповідачем призначено пенсію за віком ОСОБА_1 своїм розпорядженням, відповідно до Закону України № 1058-ІV із урахуванням ст. 40 вказаного закону. Оскільки до досягнення пенсійного віку позивач ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, тому з 03.04.2017 р. пенсія не призначалась, а перераховувалась за нормами іншого Закону та іншого виду, тому права на підвищення пенсії, яке встановлене абз. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач не має. Крім того, не можна присудити всі здійснені позивачем судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя, так як з 01.01.2017 року воно звільнене від сплати судового збору. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після досягнення пенсійного віку, 07.02.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017 р. по справі № 331/1501/17, провадження № 2-а/331/77/2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком, на підставі ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та обчислення розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та зобов'язано УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 07.02.2017 р. відповідно до ст. ст. 26, 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, з три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

На виконання зазначеної постанови, відповідач призначив ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до Закону № 1058-ІV із урахуванням ст. 40 вказаного Закону.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-І V, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 та 2 п. 4.3 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зазначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, ОСОБА_1 має страховий стаж за період з січня 1999 року по липень 2017 року. Таким чином, після отримання позивачем права на пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після досягнення 60-річного віку, до звернення 07.02.2017 року до УПФУ у позивача наявний страховий стаж з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р.

Крім того, статтею 29 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Частиною 1 ст. 29 Закону № 1058-ІV право пенсіонера на підвищення його пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення не ставиться в залежність від отримання раніше пенсії за вислугу років та є абсолютним.

Як встановлено судом, право на пенсію за віком у ОСОБА_1 виникло вперше 04.11.2016 р., проте він ним не скористався, із заявою про призначення пенсії за віком звернувся до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районні м. Запоріжжя 07.02.2017р., тобто з відстроченням дати призначення пенсії.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 29 Закону № 1058-ІV, при зверненні до пенсійного органу із заявою для призначенні пенсії за віком 07.02.2017 р. ОСОБА_1 мав право на підвищення її розміру на 1%.

Але, при розрахунку розміру пенсійних виплат відповідачем не були враховані вимоги ч.1 ст.29 зазначеного Закону.

Відповідно до вищевказаної норми Закону відповідач мав призначити та виплачувати пенсію за віком із підвищенням її розміру на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку. Однак, всупереч цим законодавчим вимогам відповідач цю норму закону не застосував.

Так, 18.08.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу по 31.01.2017 р., вимог ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію та мінімального розміру пенсії за віком - 1247,00 грн. при розрахунку збільшення розміру пенсії за понаднормовий стаж, відповідно до ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя від 01.09.2017 року № 302/0-9 зазначено, що інформація про суми нарахованої заробітної плати та сплату страхових внесків за січень 2017 року на час подання заяви в системі персоніфікованого обліку відсутня, тому страховий стаж було враховано з урахуванням періоду сплати страхових внесків на час звернення, тобто по 31.12.2016 р., крім того, позивач не має право на підвищення пенсії передбачене ст. 29 Закону, оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалася пенсія за вислугою років.

Разом із тим, пенсія за віком ОСОБА_1 була призначена вперше, а отримання раніше пенсії за вислугу років жодним чином не позбавляє його права на таке підвищення пенсії, оскільки він набув право на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV ще у листопаді 2016 року, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявив бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем спірне підвищення розміру пенсії не нараховується та не виплачується.

Окрім того, на день звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 набув 7-ми річний понаднормовий стаж.

Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Розмір мінімальної пенсії за віком з 01.01.2017 р., встановлений статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VІІІ, становив - 1247,00 грн.

Отже, надбавка за понаднормовий стаж з 1 січня 2017 року розраховується, виходячи з мінімальної пенсії у розмірі 1247,00 грн., причому незалежно від того, працює пенсіонер чи ні.

У той же час, відповідач, при розрахунку розміру пенсії, неправомірно застосував мінімальну пенсію у країні у розмірі 1 074 грн., яка діяла у період з 01.01.2016 р. по 30.04.2016 р., згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», чим також безпідставно зменшив розмір пенсії.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у цій частині.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 ст. 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, що бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 08.09.2017 року, а також те, що позивач просить задовольнити позов починаючи з 07.02.2017 року, суд вважає за необхідне позовні вимоги за період з 07.02.2017 року по 07.03.2017 року, включно, залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.87 КАС України).

Пунктом 18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Проте, ані Законом України «Про судовий збір», ані КАС України не передбачено звільнення органів Пенсійного фонду України від відшкодування судових витрат, понесених стороною, яка не є суб'єктом владних повноважень, якщо судове рішення ухвалене на її користь.

Таким чином, судові витрати позивача за подання позову в сумі 1280,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 17, 18, 19, 70, 71, 99, 158-163, 183-2 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Позовні вимоги заявлені за період з 07.02.2017 року по 07.03.2017 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку і виплаті пенсії за віком із врахуванням страхового стажу з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. та із застосуванням положень ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.03.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із врахуванням страхового стажу з 01.01.2017 р. по 31.01.2017 р. із застосуванням положень ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.03.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку та застосуванням мінімального розміру пенсії за віком в Україні - 1247,00 грн. та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією, починаючи з 08.03.2017 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька