Справа № 804/2203/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № 804/2203/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника відповідача: Кучеренко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року за позовом територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області до виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом до виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому позивач, з урахуванням уточнень до позову від 29.09.2014 року, просить визнати протиправним і скасувати рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 20 серпня 2014 року №208 Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, згідно з яким позивачу не прийнято до зарахування витрати в сумі 21 376,65 грн. та накладено штраф у сумі 10 688,33 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014року позов задоволено частково, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2015року дну постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 15 березня 2016року справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 208 від 20 серпня 2014 року

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, відмовивши у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено , що відповідно до плану-графіка перевірок страхувальників в ІІІ кварталі 2014 року головними спеціалістами контрольно-ревізійного відділу виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі направлення від 14.07.2014 року №397/07, виданого ВД ДОВ ФСС з ТВП була проведена планова перевірка правомірності використання коштів Фонду за період з 01.07.2013 р. по 01.07.2014 р. територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

За результатами перевірки складено Акт №256 від 01.08 2014 року в якому зазначені порушення використання коштів Фонду на виплату матеріального забезпечення на суму 16 235,85 грн. та на надання соціальних послуг на суму 5 140,8 грн.

Позивачем було направлено на адресу відповідача заперечення.

20 серпня 2014 року відповідачем було прийнято Рішення № 208 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 32 064,98 грн., в тому числі: неправомірні витрати - 21 376,65 грн. та штраф за порушення порядку використання коштів Фонду (50%) -10 688,33 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з неправомірності винесеного відповідачем рішення. З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

В Розділі 4 Акту йде мова про неправомірне використання коштів Фонду на надання соціальних послуг у сумі 5 140,80 грн. за надання санаторно-курортної путівки № 814 до санаторію "Джерельний" для лікування члена сім'ї працівниці ТУ ДСА України в Дніпропетровській області ОСОБА_3, а саме для її чоловіка ОСОБА_4, з тим мотивуванням що порушено п.6.2. Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №12, сума витрат Фонду за путівку, що використана з порушенням Порядку, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника з урахуванням сплаченої часткової вартості.

В Акті №256 зазначено, що так як ОСОБА_4 проходить державну службу в підрозділах міліції, то він не є найманим працівником та застрахованою особою, отже не мав права на отримання путівки.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" № 2240-III, від 18.01.2001р. право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 4.9. Постанови Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 року Про затвердження Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 12 (далі Порядок 12) комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення путівки (путівок) згідно з медичними показаннями для спільного санаторно-курортного лікування чоловіка, дружини, які працюють на цьому підприємстві та перебувають у шлюбі, або їх дітей віком від 4 до 18 років, у тому числі для члена сім'ї (дружини або чоловіка), який працює на іншому підприємстві і є застрахованою особою, та члена сім'ї, який навчається у вищому навчальному закладі з денною формою навчання.

Путівка члену сім'ї, який працює на іншому підприємстві (навчається у вищому навчальному закладі з денною формою навчання), видається за умови надання довідки з місця його основної роботи (навчання) про те, що він не користувався цією соціальною послугою протягом календарного року.

Згідно ст. 2 Закону України № 2240 застрахована особа це найманий працівник та члени їх сімей, на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Оскільки ОСОБА_4 не являється застрахованою особою, про що повідомлено Головним Управлінням Національної поліції в Дніпропетровські області, то рішення про надання йому путівки є протиправним.

Що до іншого порушення викладеного у рішенні відповідача, суд апеляційної інстанції, зазначає.

Порядок фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальників та інших отримувачів страхових коштів визначений статтею 21 Закону №2240 та постановою Правління Фонду від 22.12.2010 р. № 26 "Про затвердження Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 січня 2011 р. за № 111/18849, (далі - Порядок №26).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону №2240 фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Пунктами 3, 4 Порядку №26 визначено, що у разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою, на підставі поданих документів, передбачених статтею 51 Закону №2240, комісія із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі. На підставі рішення комісії із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, за формою визначеною додатком до Порядку №26, в якій зазначається: прізвище, ім'я та по-батькові застрахованої особи, якій призначається матеріальне забезпечення; номер листка непрацездатності, на підставі якого призначається матеріальне забезпечення; період непрацездатності; кількість днів, що підлягають оплаті; сума матеріального забезпечення, у т.ч. за рахунок коштів Фонду.

Заява-розрахунок за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідчена печаткою підприємства надається страхувальником до робочого органу Фонду за місцем обліку для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам.

Згідно з вимогами пункту 9 Порядку №26 після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов'язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у статті 52 Закону №2240.

Таким чином, після отримання фінансування від Жовтневої районної виконавчої дирекції ДОВ ФСС з ТВП згідно заяви-розрахунку позивача від 27.09.2013 р. вих. № Б-С-1592 на загальну суму матеріального забезпечення 171 170,24 грн., у т.ч. для виплати допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_2 у сумі 6 329,60 грн. (кошти перераховані на рахунок страхувальника 15.10.2013 р.) та заяви-розрахунку від 18.04.2014 вих. №Б-С-673 на суму матеріального забезпечення ОСОБА_5 - 6 967,10 грн. (кошти перераховані страхувальнику 19.05.2014 р.), позивач повинен був повернути на рахунок Жовтневої РВД зайво замовлені суми матеріального забезпечення застрахованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а матеріальне забезпечення нараховане застрахованим особам ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суми якого за твердженням позивача помилково включені до сум матеріального забезпечення відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відобразити у наступних заявах-розрахунках та надати їх до Жовтневої РВД для отримання відповідних сум фінансування.

Крім того, під час перевірки 30.07.2014 р. позивачем надано до Жовтневої РВД заяву-розрахунок (вих. №Б-С-2142 від 30.07.2014 р.) на загальну суму 12 806,42 грн., до якої включено суми доплат матеріального забезпечення (допомога по вагітності та пологах) ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Матеріальне забезпечення, згідно цієї заяви-розрахунку перераховано на рахунок позивача 14.08.2014 р.

Таким чином позивачем неправомірно використано коштів Фонду в сумі 3 507,76 грн. на надання матеріального забезпечення (допомога по вагітності та пологах), у т.ч. ОСОБА_2 згідно листка непрацездатності №748498 за період непрацездатності з 03.09.2013 по 06.01.2014 на суму 1 581,92 грн. та ОСОБА_5 згідно листка непрацездатності №719472 за період непрацездатності з 13.03.2014 по 16.07.2014 на суму 1 925,84 грн.

Відповідно до ст. 53 Закону №2240 при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу) за відпрацьований час, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, відповідно до статті 21 цього Закону.

Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. №1266 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок №1266).

Згідно із пунктом 7 Порядку №1266 середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Середньоденна заробітна плата для призначення матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності), згідно з пунктом 14 Порядку №1266, обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді.

Перевіркою встановлено, що позивачем при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_9 (на підставі листків непрацездатності №965710 з 11.10.2013 р. по 31.10.2013 р. та №965868 з 01.11.2013 р. по 21.11.2013 р.) до розрахунку включено коригування у квітні 2013 року кількості днів, відпрацьованих у березні 2013 року (згідно даних розрахункового листка за квітень 2013 року нараховано відпускні за 11 календарних днів березня 2013 року - 6 021,75 грн. та за 30 днів квітня 2013 року - 17 205,0 грн., а також зменшено суму заробітної плати за 7 невідпрацьованих днів у березні 2013 року на загальну суму 6 021,75 грн.). Крім того, з розрахунку виключено 1 день відрядження застрахованої особи у вересні 2013 року та, відповідно, не враховано суму заробітку нараховану за день відрядження (819,29 грн.). Таким чином, позивачем на 8 днів занижено кількість відпрацьованих днів у розрахунковому періоді та на 819,29 грн. занижено суму заробітної плати, нарахованої у розрахунковому періоді.

Вищенаведене призвело до порушення позивачем вимог пунктів 7 та 14 Порядку №1266, яке призвело до зайвого нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_9 по листку непрацездатності №965710 на суму 912,35 грн. та по листку непрацездатності №965868 на суму 1 140,44 грн.

При нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_10 (на підставі листка непрацездатності №733537 з 07.10.2013 р. по 16.10.2013 р.) позивачем не включено до розрахунку дні відрядження у вересні 2013 року (згідно даних табеля обліку робочого часу за вересень 2013 року відпрацьовано 20 робочих днів, у т.ч. 6 днів відрядження, за даними розрахункового листка у вересні 2013 року нараховано заробітну плату за 14 днів та у жовтні 2013 року проведено коригування заробітної плати нарахованої за вересень 2013 року - нараховано за 6 днів відрядження 4 915,71 грн.). Таким чином, позивачем на 6 днів занижено кількість відпрацьованих днів у розрахунковому періоді, чим порушено вимоги пункту 14 Порядку №1266, що призвело до зайвого нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_10 по листку непрацездатності №733537 на суму 223,35 грн.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата для призначення матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески, на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді.

Пунктом 5 статті 9 Закону України від 16.07.1999 р. № 996 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Дії позивача при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_9 шляхом включення до розрахунку коригування у квітні 2013 року кількості днів, відпрацьованих у березні 2013 року, є порушенням норм чинного законодавства.

Виключення позивачем дня відрядження з розрахунку для обчислення допомоги по тимчасової непрацездатності є неправомірним, оскільки ст. 121 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.

Відповідно до п. 2.1.6. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713, яка розроблена відповідно до Закону України "Про оплату праці", оплата праці за час перебування у відрядженні (за винятком відшкодування витрат у зв'язку з відрядженням: добових, вартості проїзду, витрат на наймання житлового приміщення) належить до складу фонду основної заробітної плати, тому вона повинна включатися до розрахунку страхових виплат.

Таким чином, дні відрядження повинні включатися до розрахунку кількості днів при обчисленні виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням застрахованим особам ОСОБА_9 та ОСОБА_10

У зв'язку із заниженням кількості відпрацьованих днів у розрахунковому періоді, Позивачем порушено вимоги п. 14 Порядку № 1266, що призвело до зайвого нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду.

Перевіркою правильності обчислення середньої заробітної плати для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_11 (л.н. №621603 з 22.09.2013 по 30.09.2014 р.), ОСОБА_12 (л.н. № 604271 з 03.03.2014 р. по 14.03.2014 р.) та ОСОБА_13 (л.н. №676793 з 16.10.2013 по 21.10.2013) були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_11 з 02.09.2013 р. стала до роботи після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Страховий випадок настав 23.09.2013 р. Розрахунковим періодом для нарахування допомоги є березень - серпень 2013 року, протягом розрахункового періоду заробітна плата не нараховувалась - застрахована особа перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по тимчасовій непрацездатності (догляд за хворою дитиною) нарахована за 6 днів у сумі 685,50 грн.

ОСОБА_12 стала до роботи з 03.03.2014 після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, страховий випадок настав 03.03.2014 р. Протягом розрахункового періоду (вересень 2013 року - лютий 2014 року) не мала заробітку з поважних причин (відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), допомога по тимчасовій непрацездатності (догляд за хворою дитиною) нарахована за 9 днів у сумі 664,23 грн.

ОСОБА_13 стала до роботи з 07.10.2013 р. після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, страховий випадок настав 16.10.2013 р. Протягом розрахункового періоду (квітень-вересень 2013 року) не мала заробітку з поважних причин, допомога по тимчасовій непрацездатності (догляд за хворою дитиною) нарахована за 4 дні у сумі 270,40 грн.

Відповідно до вимог пункту 4 Порядку №1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду.

При нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності позивачем застосовано положення пункту 6 Порядку №1266 та здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати виходячи з виплат за фактично відпрацьований час перед настанням страхового випадку.

Однак, нарахування допомоги має здійснюватись у відповідності до пункту 10 Порядку №1266, яким визначено, що якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку з поважних причин, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку. Таким чином, при нарахуванні позивачем допомоги вказаним застрахованим особам, неправомірно використано коштів Фонду на загальну суму 489,92 грн., у т.ч. ОСОБА_11 - 292,62 грн., ОСОБА_12 - 102,36 грн. та ОСОБА_13 - 94,94 грн.

В Акті перевірки №256 встановлені порушення вимог частини 2 статті 53 Закону №2240 та абзаців 5, 6 п. 14 Порядку №1266 при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності по 6 листках непрацездатності, що призвело до неправомірного використання коштів Фонду на загальну суму 3 738,93 грн.

Позивач заперечує щодо неправомірного використання коштів Фонду при виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам ОСОБА_14 (л.н. НОМЕР_1 на суму 502,90 грн.), ОСОБА_15 (л.н. НОМЕР_2 на суму 3 040,12 грн.) та ОСОБА_16 (л.н. НОМЕР_3 на суму 122,81 грн.) з посиланням на те, що в довідках про заробітну плату зазначених застрахованих осіб заробітна плата в останньому місяці розрахункового періоду не перевищує максимальну суму (граничну величину) заробітної плати та оподатковуваного доходу (прибутку), з якого сплачуються страхові внески (19 499,00 грн.).

Позивач не вірно трактує положення абзаців п'ятого та шостого пункту 14 Порядку №1266, в яких зазначено, що середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну суму (граничну величину) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески, в розрахунку на один день (годину), яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на норму робочого часу цього місяця. Тобто із максимальною сумою (граничною величиною) заробітної плати (яка визначається шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на норму робочого часу цього місяця) порівнюється не заробітна плата, нарахована в останньому місяці розрахункового періоду, а середньоденна заробітна плата за розрахунковий період обчислена у відповідності до Порядку №1266.

Так, при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_14, якій за розрахунковий період нараховано 93 887,78 грн. за 99 робочих днів - середньоденна заробітна плата дорівнює 948,36 грн., а гранична величина заробітної плати для страхового випадку, який настав у серпні 2013 року є 847,78 грн. (19 499,0 грн. на норму робочого часу у липні 2013 року при 40-годинному робочому тижні - 23 дні), таким чином середньоденний розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_14 обмежується сумою 847,78 грн. та за 5 днів тимчасової непрацездатності складає 4 238,90 грн. (847,78 грн. х 5 днів).

При нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_17, якому за розрахунковий період нараховано 24 117,19 грн. за 15 робочих днів - середньоденна заробітна плата дорівнює 1 607,81 грн., а гранична величина заробітної плати для страхового випадку, який настав у серпні 2013 року є 847,78 грн. (19 499,0 грн. на норму робочого часу у липні 2013 року при 40-годинному робочому тижні - 23 дні), таким чином середньоденний розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_17 обмежується сумою 847,78 грн. та за 4 дні тимчасової непрацездатності складає 3 391,12 грн. (847,78 грн. х 4 дні).

При нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_16, якій за розрахунковий період нараховано 66 970,95 грн. за 69 робочих днів - середньоденна заробітна плата дорівнює 970,59 грн., а гранична величина заробітної плати для страхового випадку, який настав у серпні 2013 року є 847,78 грн., таким чином середньоденний розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_16 обмежується сумою 847,78 грн. та за 1 день тимчасової непрацездатності складає 847,78 грн.

Перевіркою, крім наведеного, встановлено порушення порядку використання коштів Фонду на виплату матеріального забезпечення на загальну суму 6 296,20 грн., проти якої позивач не заперечує.

Таким чином, судом першої інстанції не були повністю встановлені обставини справи, не надано оцінку рішенню відповідача з урахуванням положень ч.3 ст. 2 КАС України, тому рішення підлягає скасуванню і ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити .

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року скасувати та прийняти нову.

У позові територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко