Справа № 822/3154/17
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3154/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача - ОСОБА_3 представника відповідачів - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 16.06.2015 року №34426-17, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн, та від 02.11.2017 року №34626-13, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 8333,33 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач не був повноцінним власником транспортного засобу оскільки автомобіль купувався у кредит та перебував у заставі, а крім того позивач не має обов'язку зі сплати транспортного податку за 2015 рік, а податкове повідомлення-рішення 02.11.2017 року №34626-13 винесене неправомочним органом, не за місцем проживання та не на прізвище позивача.

Під час судового розгляду справи судом було залучено до справи у якості другого відповідача ОСОБА_5 управління ДФС у Хмельницькій області, оскільки податкове повідомлення-рішення 02.11.2017 року №34626-13 винесене саме ним, а не Красилівською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

У судовому засіданні позивач підтвердив зазначені у позові обставини, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечив, надав пояснення, що позивач є власником автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, з об'ємом двигуна 3,2 л, дата реєстрації 29.04.2011 р., а тому нарахування податковими органами транспортного податку за 2015-2016 рік є правомірним.

Судом встановлено такі обставини у справі.

На підставі договору купівлі-продажу автомобіля в кредит №201464 від 19.04.2011 р. позивач є власником автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, з об'ємом двигуна 3,2 л (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 29.04.2011 р. №САЕ485746). Вартість автомобіля на дату укладення договору становила 441000 грн.

Рішенням Старокостянтинівської міської ради від 14 січня 2015 року № 3 було встановлено місцеві податки та збори, зокрема, транспортний податок, та затверджено положення про них.

Красилівською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 року №34426-17, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн за 2015 рік.

Красилівською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №110443-13, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн за 2016 рік.

На підставі заяви позивача від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_5 управлінням ДФС у Хмельницькій області було здійснено перерахунок суми транспортного податку та винесено податкове повідомлення-рішення від 02.11.2017 року №34626-13, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 8333,33 грн за 2016 рік.

Оцінюючи правомірність податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 року №34426-17, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн за 2015 рік, суд бере до уваги наступне.

Так, Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71-VIII) було запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Вказаним Законом було запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.

Згідно із п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону №71-VIII, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині транспортного податку, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

В даному випадку із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01.01.2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.

Плановим відповідно до норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.

Отже, рішення місцевих рад щодо транспортного податку, прийняті у 2015 році, могли встановлювати плановим лише 2016 рік.

Таким чином, з урахуванням норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевих рад стосовно транспортного податку, прийняті в 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду транспортний податок міг вважатися встановленим місцевою радою.

При цьому факт прийняття Верховною Радою України і набрання чинності Закону №71-VIII, а так само обов'язковість для місцевих рад впровадити транспортний податок, не може заперечувати необхідність встановлення цього податку саме рішенням місцевих рад, оскільки встановлення місцевих податків є виключною компетенцією саме місцевих рад, як це визначено п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України.

Тобто, Верховна Рада України не може підміняти власними повноваженнями компетенцію місцевих рад щодо встановлення місцевих податків.

Вказане вбачається також з п. 4 Прикінцевих положень Закону №71-VIII, в якому органам місцевого самоврядування було рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Отже, Прикінцеві положення Закону №71-VIII рекомендували встановити місцевим радам транспортний податок на 2015 рік у 2015 році. Проте така рекомендація не може розглядатися як скасування чинної норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, яка імперативно врегульовує порядок опублікування і застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевого податку.

Таким чином, навіть прийняті на рекомендацію Верховної Ради України рішення місцевих рад не можуть застосовуватися інакше, ніж це передбачено пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України.

Разом із тим, Податковим кодексом України встановлено спеціальні правові наслідки невиконання місцевою радою свого обов'язку щодо встановлення тих місцевих податків, запровадження яких є обов'язковим.

Так, згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Зі змісту наведеної норми чітко вбачається, що її диспозиція (тобто справляння невстановленого обов'язкового місцевого податку в розмірі мінімальної ставки) застосовується за наявності відповідної гіпотези, тобто в разі, якщо відповідне рішення місцевої ради не було прийнято.

При цьому з системного аналізу норм ст. 12 Податкового кодексу України вбачається, що в пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 вказаного Кодексу йдеться саме про те рішення, яке передбачено попереднім підпунктом, а саме пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Кодексу.

Отже, для застосування наслідків, передбачених пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, повинна мати місце протиправна бездіяльність місцевої ради щодо неприйняття обов'язкового рішення про встановлення місцевого податку, зокрема, транспортного.

В свою чергу, відповідна бездіяльність може виникнути лише після того, як сплинуть строки, протягом яких місцева рада має прийняти рішення про встановлення обов'язкового для справляння місцевого податку.

Очевидно, що такими строками є період, передбачений пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України - тобто період прийняття рішення, який завжди передує плановому і не може з ним збігатися.

Наведене безпосередньо передбачено пп. 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України, згідно з яким до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать, зокрема, до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Отже, рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків приймається до початку наступного бюджетного періоду і набирає чинності з наступного бюджетного періоду. При цьому відповідно до п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, а тому рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте. В свою чергу, з урахуванням п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України юридичний факт встановлення місцевого податку місцевою радою відповідним рішенням має передувати його справлянню.

При цьому з урахуванням змісту норм Податкового кодексу України Верховна Рада України не є уповноваженою на встановлення місцевих податків, оскільки відповідно до пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Податкового кодексу України Верховна Рада України лише встановлює перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Таким чином, сама собою наявність у Податковому кодексі України норм, які регулюють правила справляння транспортного податку, не є підставою для його справляння за відсутності відповідного рішення місцевої ради або якщо не сплинув строк, протягом якого таке рішення мало бути прийняте.

Враховуючи викладене, виключно місцева рада має компетенцію щодо прийняття рішень стосовно встановлення місцевих податків протягом бюджетного періоду, причому таке рішення набуває чинності лише з початку наступного бюджетного періоду, але з урахуванням приписів п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, і лише з наступного бюджетного періоду контролюючі органи на підставі пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України можуть розпочати справляння місцевого податку.

Для конкретної правової ситуації період прийняття рішення місцевою радою щодо запровадження транспортного податку - це 2015 рік, оскільки саме цього року місцеві ради набули повноважень і одночасно обов'язку встановити транспортний податок.

Разом з тим, плановим у цьому разі залишається виключно 2016 рік, оскільки за змістом пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України період прийняття рішення завжди передує плановому періоду. Тобто, в 2015 році місцеві ради могли встановити транспортний податок лише на 2016 рік, а не на 2015 рік.

Таким чином транспортний податок міг справлятися не раніше 2016 року.

Виходячи з викладеного, підстави для справляння транспортного податку у 2015 році - відсутні. Законодавчою перешкодою для цього є приписи пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України.

Зазначене підтверджується також і тією обставиною, що запроваджуючи змінений транспортний податок у 2016 році законодавець обмежив дію пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, передбачивши, що ця норма не поширюється на рішення місцевих рід про встановлення місцевих податків на 2016 рік.

В такий спосіб Верховною Радою України було змінено правове регулювання питання запровадження місцевих податків, і зокрема, транспортного податку. Відповідно, усі передбачені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України наслідки, в тому числі послідовність дій місцевих рад щодо прийняття та опублікування рішень про встановлення місцевих податків, не застосовуються.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, суд приходить до висновку, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.06.2015 року №34426-17, оскільки запроваджені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" зобов'язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб виникають у платників податків лише після 01.01.2016 року.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.11.2017 року №34626-13, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 8333,33 грн за 2016 рік, суд зазначає таке.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (набрав чинності 01.01.2016р.) до п.п. 267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів. Відповідно до п.2 зазначеної методики (у редакції на 2016 рік) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач:

С ср= Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100),

де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Законом України від 25.12.15 № 928-VIII "Про Державний бюджет на 2016 рік" встановлено такий розмір мінімальної зарплати на 1 січня 2016 року - 1378 грн.

Таким чином, у 2016 році об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить 1033500 грн (1378 грн * 750). Представник відповідачів не надав суду пояснення, яким чином було розраховано середньоринкову вартість автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, з об'ємом двигуна 3,2 л, дата реєстрації 29.04.2011 р. Разом з тим, починаючи з 2017 року, на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України публікується інформація щодо Розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України. Так, вартість нового автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon, 3,2 л, дизель зазначено 1218030,00 грн. Суд не має підстав для сумніву щодо значного коливання цін автомобілів у 2016-2017 роках, а тому вважає за можливе з'ясувати середньоринкову вартість автомобіля позивача, виходячи саме з суми 1218030,00 грн.

Враховуючи лише коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1 до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів понад 4 до 5 років - Г = 42, середньоринкова вартість автомобіля позивача станом на 2016 рік становить 511573 грн (1218030 грн * (42/100)).

Таким чином, станом на 2016 рік середньоринкова вартість автомобіля позивача (511573 грн) значно нижча за встановлену п.п. 267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України вимогу до об'єкту оподаткування - легкових автомобілів середньоринковою вартістю понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (1033500 грн).

Як підсумок, суд дійшов висновку про протиправність винесення ОСОБА_5 управлінням ДФС у Хмельницькій області податкового повідомлення-рішення від 02.11.2017 року №34626-13, оскільки автомобіль позивача не відповідав умовам, для визначення об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

З врахуванням положень ст. 94 КАС України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати з двох відповідачів.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Головного управління ДФС у Хмельницькій області задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.06.2015 року №34426-17 та Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.11.2017 року №34626-13.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2017 року 12:00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя