Справа № 826/5241/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/5241/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2017 року № 826/5241/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберда В.І., розглянувши в порядку письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера»

до

треті особи:

Кабінету Міністрів України,

Міністерства оборони України,

Фонду державного майна України,

Публічне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ»

про

визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити дії,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що у зв'язку із бездіяльністю Відповідачів, яка полягає у неприйнятті майна у державну власність, яке визначене п. 11.1.2 Договору №КПП-557 від 28.08.2009 року для Позивача є неможливим в повному обсязі виконати свої договірні зобов'язання.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити їх.

Представник Відповідача 1 проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та надав суду письмові заперечення на позовну заяву. В обґрунтування заперечень Відповідач 1 зазначив, що Урядом, в межах наданих йому законом повноважень було видано розпорядженням від 04.11.2015 № 1136-р, відповідно до якого будівлі та споруди аеродрому Кайдаки передано із сфери управління Міністерства інфраструктури України до сфери управління Міністерства оборони України та погоджено пропозицію публічного акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» щодо передачі будівель та споруд аеродрому Кайдаки до державної власності (в тому числі штучної злітно-посадкової смуги). На виконання цього розпорядження, 09.02.2016 Міністерством оборони України розроблено наказ № 65 про приймання-передачу будівель та споруд аеродрому Кайдаки в місячний строк, яким створено відповідну комісію.

Представник Відповідача 2 проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що Відповідач 2 діяв у відповідності до законодавства, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник Відповідача 3 проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що Фонд державного майна України, керуючись статтями 610, 611 Цивільного кодексу України, на виконання функцій покладений Законом України «Про Фонд державного майна України», Законом України «Про приватизацію державного майна», звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «Галтера» про розірвання договору купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» за конкурсом №КПП-557.

Представник третьої особи 1 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлено про розгляд справи.

На адресу суду від третьої особи 1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника у порядку письмового провадження.

Представник третьої особи 2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що 28.08.2009 року між Фондом державного майна України та ТОВ «Галтера» укладено договір купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» за конкурсом №КПП-557 (надалі – Договір №КПП-557).

Предметом Договору №КПП-557 є пакет акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» кількістю 111956480 штук простих іменних акцій, випущених у документарній формі, що становить 94,572 % статутного капіталу, номінальною вартістю однієї акції 0,25 грн. та номінальною вартістю пакета акцій 27989120,00 грн., який за результатами конкурсу продано за 59017000,00 грн.

ТОВ «Галтера» 19.08.2009 року затверджено Концепцію післяприватизаційного розвитку ВАТ «АК «Дніпроавіа» (надалі - Концепція), яка є невід'ємною частиною договору (п. 11 Договору №КПП-557).

В подальшому до Договору №КПП-557 внесено зміни, зокрема Договір від 04.08.2011 року №281 про внесення змін до договору (надалі - Договір від 04.08.2011 року №281) з огляду на рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «АК «Дніпроавіа» щодо створення ТОВ «МА «Дніпропетровськ» та передачу до його статутного капіталу частини майна ВАТ «АК «Дніпроавіа».

При цьому, основним напрямком діяльності для ВАТ «АК «Дніпроавіа» є перевезення пасажирів, багажу, вантажів авіаційним транспортом, для ТОВ «МА «Дніпропетровськ» - аеропортові обслуговування повітряних суден.

Відповідно до п. 11 Договору від 04.08.2011 року №281, останній набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації товариства. Зобов'язання покупця стосовно ТОВ «МА «Дніпропетровськ» виникають з моменту його державної реєстрації, що відбулася 16.08.2011 року.

Згідно з пп. 11.1.2 Договору №КПП-557, покупець зобов'язаний забезпечити передачу ВАТ «АК «Дніпроавіа» штучної злітно-посадкової смуги площею 2860 х 44 кв. м, радіомаячної системи РМС СП - 80 М та земельних ділянок, на яких вони розташовані, у власність держави для створення на їх базі державного підприємства.

Пунктом 12 Договору №КПП-557 визначено, що виконання фіксованих умов конкурсу, які не мають визначеного строку реалізації, здійснюються протягом п'яти років з дати переходу права власності на пакет акцій. Кінцевим строком виконання зобов'язання є 02.09.2014 року.

У відповідності до п. 5 Договору №КПП-557 право власності на пакет акцій переходить до покупця від дати сплати повної вартості придбаного пакета акцій.

Відповідно до Концепції, ТОВ «Галтера» повинно інвестувати грошові кошти у сумі 882,1 млн. грн. на виконання Інвестиційної програми розвитку та оновлення Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ». Кінцевим строком внесення та освоєння інвестиційних коштів за напрямками, передбаченими Концепцією, є 31.12.2014 року.

В Техніко-економічному обґрунтовуванні зазначені варіанти реконструкції аеродрому, зокрема шляхом розбирання існуючих аеродромних покриттів ШЗПС, відновлення несучої спроможності ґрунтової основи, виправлення повздовжнього профілю ШЗПС з доведенням його до нормативних вимог, укладення на місці розібраної ШЗПС нових покриттів жорсткого типу шириною 45 м, повний обсяг робіт з реконструкції виконується за рахунок коштів Інвестора - ТОВ «Галтера» та осіб, пов'язаних з ним відносинами контролю.

Загальна сума інвестицій, яка мала бути внесена відповідно до Інвестиційної програми розвитку та оновлення Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ» до 2014 року, складає 882,1 млн. грн.

Відповідач 2 зазначає, що умови договору в повному обсязі не виконано, зокрема, майно, визначене у пп. 11.1.2 договору, у передбачені строки до державної власності не перейшло, з передбачених Концепцією та договором 882,1 млн. грн. внесено інвестицій з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 142145,12 тис. грн., при цьому сума інвестицій у діючих на момент внесення цінах склала 142154,465 тис. грн. Сума невнесених інвестицій складає 739954,88 тис. грн.

Як вже зазначено вище, кінцевим строком внесення та освоєння інвестиційних коштів за напрямками, передбаченими Концепцією, є 31.12.2014 року.

У свою чергу, Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищевказаного Указу Президента України зумовило початок проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України.

Враховуючи небезпеку початку дестабілізації ситуації у Дніпропетровському регіоні та недопущення захвату стратегічних будівель на території області, у тому числі міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ», на території ТОВ «МА «Дніпропетровськ», згідно розпорядження керівництва Збройних Сил України, розміщена військова авіаційна та наземна техніка, забезпечується виконання її польотів, обслуговування військової льотної техніки, забезпечено розміщення особового складу Збройних Сил України з організацією побутових умов.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 року №1136-р «Про передачу нерухомого майна аеродрому Кайдаки до сфери управління Міністерства оборони» визначено перелік будівель та споруд аеродрому Кайдаки, які передаються від ПАТ «АК «Дніпроавіа» в державну власність до сфери Міністерства оборони України, а саме: штучна злітно-посадкова смуга (площею 12,54 га); диспетчерський пуль системи посадки (інвентарний номер 19); будівля радіолокаційного ретранслятора ближнього маяка (інвентарний номер А79).

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визначено, що антитерористична операція - це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності; режим у районі проведення антитерористичної операції - особливий порядок, який може вводитися в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення і передбачати надання суб'єктам боротьби з тероризмом визначених цим Законом спеціальних повноважень, необхідних для звільнення заручників, забезпечення безпеки і здоров'я громадян, які опинилися в районі проведення антитерористичної операції, нормального функціонування державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», боротьба з тероризмом ґрунтується на принципах: законності та неухильного додержання прав і свобод людини і громадянина; комплексного використання з цією метою правових, політичних, соціально-економічних, інформаційно-пропагандистських та інших можливостей; пріоритетності попереджувальних заходів; невідворотності покарання за участь у терористичній діяльності; пріоритетності захисту життя і прав осіб, які наражаються на небезпеку внаслідок терористичної діяльності; поєднання гласних і негласних методів боротьби з тероризмом; нерозголошення відомостей про технічні прийоми і тактику проведення антитерористичних операцій, а також про склад їх учасників; єдиноначальності в керівництві силами і засобами, що залучаються для проведення антитерористичних операцій; співробітництва у сфері боротьби з тероризмом з іноземними державами, їх правоохоронними органами і спеціальними службами, а також з міжнародними організаціями, які здійснюють боротьбу з тероризмом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке покладається оборона нашої Держави, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Організаційно Збройні Сили України складаються із військових об'єднань, з'єднань, частини підрозділів, військових установ і навчальних закладів.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №406/2011, є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що оборона України - система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту; особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оборону України», оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх ланок воєнної організації України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Правовою основою оборони держави є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України та відповідні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Для організації оборони держави Президент України за поданням Кабінету Міністрів України затверджує військово-адміністративний поділ території України.

З метою запобігання збройній агресії та збройному конфлікту, забезпечення національних інтересів і реалізації власної воєнної політики Україна, дотримуючись норм відповідальної і заснованої на співробітництві поведінки в галузі безпеки, бере участь у міжнародних системах безпеки та міжнародному співробітництві у сфері оборони на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Визначаючи способи забезпечення власної безпеки у процесі підготовки держави до оборони та під час воєнних дій, Україна додержується принципів і норм міжнародного права, враховує законні інтереси безпеки інших держав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як вже зазначено вище, згідно із рішенням Ради національної безпеки і оборони України, суб'єктами боротьби з тероризмом вживаються заходи з проведення АТО, в тому числі з нарощення авіаційної присутності у східному регіоні та будівництва військового сектора для розміщення авіаційної військової частини.

У відповідності до ст.ст. 4-7, 12, 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» на забезпечення заходів, пов'язаних з проведенням Антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, на теперішній час на території аеродрому «Кайдаки» розміщується та обслуговується авіаційна і наземна військова техніка та склад Збройних Сил України для здійснення військових польотів щодо захисту кордонів України та виконання відповідних військових завдань.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку Позивача, внаслідок бездіяльності Відповідачів він не має можливості виконати взяті на себе інвестиційні зобов'язання, у зв'язку з чим Позивач у позові просить зобов'язати Відповідачів прийняти рішення про визначення органу до управління якого ТОВ «Галтера» має передати майно, з цього приводу Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, Суд погоджується з доводами Позивача про відсутність в його діях правопорушення та про неможливість виконання ним з незалежних від нього обставин в повному обсязі взятих на себе зобов'язань відповідно до пп. 11.1.2, пп. 11.2.2договору та Інвестиційної програми розвитку та оновлення Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ».

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У своєму позові ТОВ «Галтера» вказує, що у зв'язку з систематичною зміною обставин, зокрема, в частині державного органу, якому потрібно було передати майно на виконання пп. 11.1.2 Договору, скасування «Євробаскет 2015», проведення на сході країни з 2014 року по цей час антитерористичної операції та використання аеропорту військовими, а також іншими обставинами, які істотно змінилися, зважаючи на те, що розірвання договору суперечило суспільним інтересам та потягло б для сторін значну шкоду, ТОВ «Галтера» неодноразово зверталося до Фонду державного майна України з пропозиціями внести зміни до договору з метою приведення його умов у відповідність до існуючих обставин. Чергову пропозицію з проектом договору про внесення змін до договору ТОВ «Галтера» направило рекомендованим листом Фонду державного майна України 09.06.2017 року. Проте, зміни так і не були внесені до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦЦК України, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх умов у сукупності, визначених ч. 2 ЦК України, в якій наведено сукупність необхідних умов, за яких договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у зв'язку з істотною зміною обставин.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та не заперечувалося сторонами, при укладенні договору Позивач не міг передбачити систематичну зміну обставин (зазначені вище), що вплинуло як на зобов'язання за договором щодо переліку майна, яке підлягає передачі до державної власності та відповідного державного органу, так і на питання реконструкції аеропорту, що пов'язане зі зміною строків та напрямків внесення інвестицій.

Зважаючи на те, що Указ Президента України №405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», виданий 14.04.2014 року, а договір підписаний 28.08.2009 року, є очевидним, що в момент укладення договору сторони не могли виходити з того, що така зміна обставин не настане, оскільки проведення АТО в Україні розпочалося пізніше укладення договору. Відповідно, на дату укладення договору не було розміщено військовий сектор на території Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ».

Зміна вказаних обставин зумовлена причинами, незалежними від Позивача, які він не міг усунути після їх виникнення. Виконання договору в частині спрямування Позивачем інвестицій в реконструкцію покриття аеропорту за умови розміщення на його території військового сектору, необхідності постійного здійснення з нього військових перельотів повітряних суден Збройних Сил України спричинило б шкоду національним інтересам Держави та виконанню рішень Міністерства оборони України щодо розміщення на території Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ» військового сектору, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Суд зазначає, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Такими чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним обставинам.

Разом з цим, як з'ясовано Судом під час розгляду справи, Позивач позбавлений можливості здійснити інвестування у реконструкцію аеродромного покриття через необхідність виконання вимог законів України як Відповідачем, так і Позивачем, пов'язаних з обороною Держави в умовах АТО на сході країни.

Водночас, виконання умов договору в чинній редакції порушило б співвідношення майнових інтересів Позивача та позбавило б його того, на що він розраховував при укладенні договору.

Стосовно посилання Відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року у справі №904/299/16, яким розірвано договір купівлі-продажу від 28.08.2009 року №КПП-557, Суд, на підставі інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначає, що зазначене судове рішення оскаржено в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції на час прийняття рішення суду по суті, судове рішення за результатами перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року у справі №904/299/16 не прийнято.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року зупинено апеляційне провадження у справі №904/299/16, відкрите за апеляційною скаргою ТОВ «Галтера» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року, до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ТОВ «Галтера» на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.04.2017 року у справі №904/299/16 та касаційної скарги ТОВ "МА "Дніпропетровськ" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 року у справі №904/299/16.

Відповідно до ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року по справі № 826/5319/17.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до положень частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І Келеберда