Справа № 522/19135/17
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2а/522/2004/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального Об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м.Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язанння вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, що до відмови у перерахунку йому, як судді у відставці щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення (яка викладена у рішенні №124 від 18.09.2017 року) - протиправними. Також зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України у м. Одесі (яке є правонаступником УПФ України у Приморському районі м. Одеси) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання йому, як судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 04 грудня 2015 року.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю та надав суду заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21 червня 1982 року по 13 лютого 1987 року позивач обіймав посаду народного судді Малиновського районного суду м. Одеси, а з 16 лютого 1987 року по 26 квітня 1990 року працював на посаді судді Одеського обласного суду.

В подальшому, з 03 жовтня 2005 року по 30 березня 2007 року ОСОБА_1 знову працював на посаді судді апеляційного суду Одеської області. З 02 квітня 2007 року по 01 грудня 2015 року обіймав посаду судді Одеського апеляційного адміністративного суду.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 17 червня 2015 року йому була встановлена друга група інвалідності безстроково з причин загального захворювання.

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року за №788-VІІІ позивача було звільнено з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров'я.

Відповідно до вищевказаної Постанови, наказом голови Одеського апеляційного адміністративного суду №188-К від 01 грудня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді та відраховано зі штату вищевказаного суду.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року (справа №522/25146/15а), яка набрала законної сили 23.02.2016 року, визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання, як судді у відставці.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси призначити, нарахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 72% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідно довідки Одеського апеляційного адміністративного суду про заробітну плату.

Заробітна плата позивача, згідно довідки ОААС від 02.12.2015 року для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, складала 23494 гривні 90 копійок.

В подальшому, на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 9258-VIII від 25.12.2015 року з 01.05.2016 року в Україні була збільшена мінімальна заробітна плата. У зв'язку з цим позивач 16.05.2016 року отримав в ОААС довідку №229 про те, що заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 24722 гривні 50 копійок (а не 23494 гривні 90 копійок, як було на час його звільнення).

26 травня 2016 року позивач звернувся до УПФ України у Приморському районі м. Одеси з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці.

26 травня 2016 року УПФ України у Приморському районі м. Одеси прийняло рішення №136 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, посилаючись на п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Вищевказане рішення УПФ України у Приморському районі м. Одеси позивачем було оскаржено до Приморського районного суду м. Одеси.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016 року (справа № 522/11090/16-а), яка набрала законної сили, було визнано протиправним рішення №136 від 26.05.2016 року управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного утримання, як судді у відставці.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси перерахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 72 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з заробітної плати розміром 24722, 50 грн., відповідно до довідки Одеського апеляційного адміністративного суду № 229 від 16.05.2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, починаючи з 26.05.2016 року.

Згідно з довідкою про доходи Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року № 273, безпосередньо перед відставкою, у липні 2015 року, позивачем була отримана матеріальна допомога у розмірі 13398 гривень, яка не була врахована відповідачем при розрахунку його довічного грошового утримання, як судді у відставці.

14 вересня 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднання Управління Пенсійного фонду України у м. Одесі (яке є правонаступником УПФ України у Приморському районі м. Одеси) з заявою про відповідний перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання.

Відповідач своїм рішенням №124 від "18" вересня 2017 року відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач вважає, що відмова відповідача в перерахунку грубо порушує його гарантії матеріального забезпечення та соціального захисту, як судді у відставці, та обґрунтування своїх вимог позивач посилався на наступні доводи.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 вказаного Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги позивачу здійснювалась систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11, від 06.11.2013 року № 21-350а13 та від 10.03.2015 року № 21-70а15, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Також позивачем надані до суду численні приклади судової практики з розгляду судами України подібних справ (судові рішення по справам: №638/11150/17; №635/3244/17; №591/6424/16а; №750/6268/17).

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що ст.ст.133 та 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці врахування матеріальної допомоги не передбачено.

На думку суду також не заслуговують на увагу посилання відповідача на ч.3 ст.113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки довічне грошове утримання судді та, відповідно, пенсії мають різну правову природу, а також різне направлене призначення.

Отже суд вважає що, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, який передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів» та «Про пенсійне забезпечення». Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне відмітити про допущення судами попередніх інстанцій помилки в частині визначення дати, з якої слід проводити перерахунок пенсії.

Позивач вважає, що право на вказаний перерахунок у нього виникло з моменту звільнення, а саме з 04 грудня 2015 року (час звернення за довічним грошовим утриманням до УПФУ), однак суд с цим не погоджується.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як встановлено ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача 14 вересня 2017 року з заявою про відповідний перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання та надав довідку про доходи Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року № 273, а відповідач своїм рішенням №124 від "18" вересня 2017 року відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, перерахунок пенсії ОСОБА_1 слід проводити з 01 вересня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 158 -163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1, як судді у відставці щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення (яка викладена у рішенні №124 від 18.09.2017 року) - протиправними.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі (яке є правонаступником УПФ України у Приморському районі м. Одеси) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 01 вересня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з отримання копії постанови.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси Л. М. Чернявська

29.11.2017