Справа № 826/13485/17
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2017 року № 826/13485/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів: Кармазіна О.А., Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання протиправними дій та зобов'язання чинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач або Мінекономрозвитку), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо ненадання інформаційної довідки про заробітну плату із урахуванням інших складових заробітної плати працюючого державного службовця на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу;

- зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України видати інформаційну довідку станом на 01.01.2017 про заробітну плату із урахуванням складових заробітної плати працюючого державного службовця на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу, а саме: посадовий оклади (грн.), надбавка за ранг (грн.), надбавка за вислугу років (грн.), надбавка за роботу з таємними документами (грн.), надбавка за високі досягнення у праці або виконання важливої роботи (грн.), премія (грн.), премія (1/12 від середнього розміру цієї премії) (грн.), матеріальна допомога до основної щорічної відпустки (грн.), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (грн.) на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших (грн.); на всі виплати, включені в інформаційну довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- постановити, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є тією установою, яка зобов'язана надавати інформаційну довідку про заробітну плату із урахуванням інших складових заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді;

- стягнути з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Мінекономрозвитку протиправно не надає на заяву позивача, подану в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», Інформаційну довідку про заробітну плату із урахуванням складових заробітної плати працюючого державного службовця на посаді заступника директора департаменту - начальник відділу, натомість відповідач надав текстову інформацію з посиланням на нормативно-правові акти чим порушено право позивача на отримання інформації.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, відповідач вказав, що визначальним для публічної інформації є те, що вона є заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. При цьому, на думку відповідача, у разі відсутності перелічених ознак в інформації така інформація не належить до публічної. З огляду на викладене відповідач вважає, що запит позивача належить розглядати згідно вимог Закону України «Про звернення громадян», а тому право позивача на отримання публічної інформації, закріплене приписами Закону України «Про доступ до публічної інформації», не порушено, внаслідок чого у задоволенні позову належить відмовити.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією в складі трьох суддів у судовому засіданні на 07.11.2017.

В судовому засіданні 07.11.2017 позивач подала суду клопотання про розгляд адміністративної справи №826/13485/17 у порядку письмового провадження.

Відповідач проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

З огляду на наведене, судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (вх. №ЗІ-503-17) із заявою, в якій просила надати Інформаційну довідку про складові заробітної плати заступника директора департаменту - начальника відділу, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме:

1) посадовий оклад заступника директора департаменту - начальника відділу;

2) надбавка за ранг;

3) надбавка за стаж державної служби;

4) надбавка за роботу з таємними документами;

5) надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та розроблення проектів нормативно-правових актів, що передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи;

6) премії (1/12 від середнього розміру цієї премії);

7) інші виплати: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань;

8) інші виплати: матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Також у вказаній заяві позивач просила надати вказану інформацію в терміни відповідно до частини першої статті 20 «Закону України «Про доступ до публічної інформації», не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Листом від 13.07.2017 №2102-13/24225-09 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомило позивача про те, що «Відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» розміри посадових окладів на посадах державної служби та надбавки за ранг державного службовця визначається щороку Кабінетом Міністрів України. З 01 січня 2017 року постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (далі - Постанова №15) затверджено Схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році та розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців.

Згідно з додатком до Постанови №15 розмір посадового окладу на посаді «заступник директора департаменту - начальник відділу» становить - 8 250,00гривень. Розмір надбавки за ранг визначається відповідно до встановленого працівнику рангу державного службовця. Враховуючи, що посада «заступник директора департаменту - начальник відділу», згідно до Закону, віднесена до категорії «Б» посад державної служби, то за цією посадою працівнику може бути присвоєно 3, 4, 5, 6 ранг державного службовця. Розмір надбавки по зазначеним рангам, згідно до Постанови №15, становить: 3 ранг - 800,00грн.; 4 ранг - 700,00грн.; 5 ранг - 600,00грн.; 6 ранг - 500,00грн.

Надбавка за вислугу років на державній службі, відповідно до статті 52 Закону, встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Також, відповідно до Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого Постановою №15, по посаді «заступник директора департаменту - начальник відділу» може бути встановлена додаткова стимулююча виплата.

Крім того, відповідно до статті 54 Закону та Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 №500, державному службовцю один раз на рік може бути виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, а статтею 57 Закону до основної щорічної відпустки державному службовцю передбачена виплата грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до Закону України від 08.07.2010 №3464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на всі зазначені виплати нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.».

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому за змістом п. 6. ч.1 ст. 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

За правилами ч.4, 5 ст. 19 Закону №2939-VI письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частиною першою статті 20 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як у позовній заяві, так і в судовому засіданні позивач звертала увагу суду, що вона звернулась до відповідача саме на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у своїй заяві (запиті) від 07.07.2017 №ЗІ-503-17 зверталася до відповідача з проханням про отримання Інформаційної довідки про складові заробітної плати заступника директора департаменту - начальника відділу на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, про що їй було надано відповідь листом від 13.07.2017 №2102-13/24225-09, а відтак вимоги позивача про визнання дій Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо ненадання інформаційної довідки про заробітну плату із урахуванням інших складових заробітної плати працюючого державного службовця на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу задоволенню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача видати інформаційну довідку станом на 01.01.2017 про заробітну плату із урахуванням складових заробітної плати працюючого державного службовця на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу, а саме: посадовий оклади (грн.), надбавка за ранг (грн.), надбавка за стаж державної служби (грн.), надбавка за роботу з таємними документами (грн.), надбавка за високі досягнення у праці або виконання важливої роботи (грн.), премія (грн.), премія (1/12 від середнього розміру цієї премії) (грн.), матеріальна допомога до основної щорічної відпустки (грн.), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (грн.) на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших (грн.); на всі виплати, включені в інформаційну довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки в самому інформаційному запиті позивачем не затребувана інформація про розмір заробітної плати працюючого державного службовця на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу станом на 01.01.2017, а лише складові заробітної плати заступника директора департаменту - начальника відділу на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, про що відповідачем була надана відповідь у листі від 13.07.2017 №2102-13/24225-09.

Щодо пояснень ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні, про те, що відповідач, надаючи запитувану Інформаційну довідку, мав би вирахувати середній розмір заробітної плати з урахуванням відповідних надбавок і доплат усіх заступників директорів департаментів - начальників відділу згідно штатного розпису Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, суд зазначає, що такі діє є створенням нової інформації під час надання відповіді, а не в процесі виконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків, що виходить за межі визначення публічної інформації, закріпленого ст.1 Закону №2939-VI.

Суд зазначає, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону №2939-VІ).

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України тією установою, яка зобов'язана надавати інформаційну довідку про заробітну плату із урахуванням інших складових заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді суд вказує на те, що за приписами ч.1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Водночас відповідно до статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

З огляду на викладене, а також на те, що позивач звернулася із запитом про надання публічної інформації стосовно складових заробітної плати заступника директора департаменту - начальника відділу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, відповідач, в силу приписів статті 13 указаного Закону, належить до розпорядників публічної інформації, у тому числі й тої, яку запитував позивач. А відтак, відсутні і підстави для задоволення вказаної вище позовної вимоги.

При цьому, суд критично оцінює твердження Мінекономрозвитку про те, що коло питань, з якими позивач звернувся до відповідача підпадає під визначення «заява (клопотання)» і регулюється Законом України «Про звернення громадян», а отже відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 необхідно відмовити у задоволені позову, оскільки право позивача на отримання публічної інформації не порушено.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача при наданні запитуваної інформації аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент. За обставинами справи, надаючи відповідь на інформаційний запит ОСОБА_1 відповідач керувався приписами Закону №2939-VI, а згідно ч.2 ст.2 означеного Закону останній не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Одержавши запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VІ, проте який за своїм змістом є зверненням громадянина відповідно до Закону України «Про звернення громадян», відповідач повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п'ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом України «Про звернення громадян». При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п'ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, з огляду на приписи частини другої статті 2 Закону №2939-VI, судом оцінка дій відповідача в межах Закону України «Про звернення громадян» не надається, оскільки надання такої оцінки можливе у разі пред'явлення окремого позову в межах правовідносин, пов'язаних із розглядом звернення позивача.

Також суд зазначає, що питання подальшого використання позивачем отриманої інформації не є предметом спору у цій справі.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтям 185-187 КАС України.

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок