Справа № 813/322/16
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Київ К/800/19358/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді Мороза В.Ф.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за адресою: територія Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області викладеної у листі від 27 січня 2016 року № Ф-580/1-417/6-16;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути його клопотання від 28 грудня 2015 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 1,99 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріально та процесуального права, подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нову постанову по суті заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 28 грудня 2015 року звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,99 га.

У зв'язку із надходженням клопотання ОСОБА_2, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, листом від 21 січня 2016 року звернулося до Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області із запитом про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Верхньобілківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області листом від 27 січня 2016 року № 9 не погодила надання позивачам дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського, оскільки вказані у викопіюваннях з кадастрової карти земельні ділянки є землями населеного пункту с. Верхня Білка Пустомитівського району.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом від 27 січня 2016 року № Ф-580/1-417/6-16 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,99 га, для ведення особистого селянського господарства на території Верхньобілківської сільської ради, Пустомитівського району. Відмова мотивована тим, що відповідно до доручення Віце прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08 жовтня 2014 року № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України від 14 жовтня 2014 року № 2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», Головне управління Держземагенства у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. Оскільки відсутнє погодження Верхньобілківської сільської ради, позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи, що вказана відмова Головного управління Держгеокадастру у Львівській області прийнята всупереч вимогам Земельного кодексу України, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із статтею 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно із частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустроющодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наказом Держземагенства України від 15 жовтня 2014 року № 328 введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14 жовтня 2014 року № 2/1, відповідно до якого начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Доручення Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08 жовтня 2014 року № 37732/0/1-14 та наказ Держземагентства України «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року » від 15 жовтня 2014 року № 328 незаконними та такими, що не відповідають чинному законодавству України у встановлено законом порядку не визнавалися.

Отже, як встановлено судами попередніх інстанцій, місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам нормативно-правових актів, остання відноситься до земель населеного пункту, що в силу статті 118 Земельного кодексу України, є підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та у апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

Е.Ю. Швед