Справа № 263/12141/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папаценко П.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року справа №263/12141/17

Приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2017 року у справі № 263/12141/17 за позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя в Донецькій області (далі Управління) щодо призначення їй з 21 лютого 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме, у розмірі 80% від суддівської винагороди судді, без врахування періоду роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 03.08.1981 по 01.11.2001 та половини часу навчання на денному відділенні у вищому навчальному юридичному закладі з 01.09.1977 по 01.07.1981. Зобов'язати Управління: зарахувати їй до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 03.08.1981 по 01.11.2001 та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1977 по 01.07.1981; провести перерахунок визначеного їй розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з 21 лютого 2017 року; виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 21.02.2017 з розрахунку 90% суддівської винагороди (заробітної плати), як судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування вимог позову посилається на те, що на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.02.2017 №215/0/15-17 про звільнення її, ОСОБА_2, з посади судді апеляційного суду Донецької області у відставку, наказом в.о. голови Апеляційного суду Донецької області №55 к від 17.02.2017 її відраховано зі штату апеляційного суду Донецької області 17.02.2017 у відставку згідно поданої нею заяви від 09.09.2016 про звільнення з посади судді у відставку. 21.02.2017 вона звернулася із заявою до УПФУ у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області (у зв'язку з реорганізацією на теперішній час Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області) про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надала для цього необхідний пакет документів, внаслідок чого відповідачем було призначено щомісячне довічне грошове утримання. На письмове звернення від 26.07.2017 щодо роз'яснення причин, з яких їй нараховане щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати судді та чому не враховано в стаж роботи судді половинна строку навчання на денному відділенні у вищому юридичного навчальному закладі та період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури. 02.09.2017 простою поштовою кореспонденцією отримала відповідь з Управління від 13.08.2017 №135/С-01-01-01, що довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати судді їй нараховане на підставі Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VІІІ), зокрема ст.137 цього Закону, з урахуванням стажу роботи безпосередньо на посаді судді 14 років 8 місяців 6 днів, при цьому відповідач не зазначив причин не врахування в стаж роботи судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання періоду роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури та половини строку навчання на денному відділенні вищого навчального юридичного закладу. Крім того, відповідач не надав на її прохання копію розпорядження про визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці. Дії відповідача щодо визначення стажу роботи судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання не узгоджуються з вимогами: п.25 Розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону №1402-VIII; Закону України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон №2862-ХІІ); абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»; абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»; пункту 11 Перехідних положень Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI). Наявність вказаного стажу роботи судді підтверджується записами у трудовій книжці, розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, рішенням Вищої ради правосуддя. З такими діями відповідача вона не погоджується, вважаю їх протиправними та такими, що істотного порушують її право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді з урахуванням стажу роботи судді 36 років 10 місяців 04 дні.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягав на відмові в їх задоволенні з підстав, викладених у поданих запереченнях на позовні вимоги, відповідно до яких з 21.02.2017 ОСОБА_2 був проведений перерахунок пенсії з пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на пенсію - довічне грошове утримання суддів згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відсоток довічного грошового утримання склав 80%, з урахуванням стажу роботи на посаді судді визначеного за вимогами ст. 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VІІІ.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2017 року у справі № 263/12141/17 позов задоволено повністю.

Визнано дії Управління щодо призначення ОСОБА_2 з 21 лютого 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме, у розмірі 80 % від суддівської винагороди судді, без врахування періоду роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 03.08.1981 по 01.11.2001 та половини часу навчання на денному відділенні у вищому навчальному юридичному закладі з 01.09.1977 по 01.07.1981 - неправомірними.

Зобов'язано Управління зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 03.08.1981 по 01.11.2001 та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1977 по 01.07.1981.

Зобов'язано Управління провести перерахунок визначеного ОСОБА_2 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% заробітної плати (суддівської винагороди) з 21 лютого 2017 року.

Зобов'язано Управління виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 21.02.2017 з розрахунку 90% суддівської винагороди (заробітної плати), як судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова мотивована тим, що оскільки до спірних правовідносин мають відношення вимоги абзацу третього пункту 34 розділу XII Закону 1402-VІІІ: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).», тому, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 03.08.1981 по 01.11.2001 та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1977 по 01.07.1981, що дає право на отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач вийшла у відставку після набрання чинності Законом України «Про судоустрій та статус суддів», стаж на посаді судді на час відставки складає 14 років 8 місяців 6 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання було визначено у розмірі 80 % суддівської винагороди у відповідності до чинного законодавства.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 призначена на посаду судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Указом Президента України від 06.06.2002, на якій працювала з 13.06.2002 по 03.07.2008.

Постановою Верховної Ради України від 05.06.2008 ОСОБА_2 була обрана суддею апеляційного суду Донецької області безстроково, на якій працювала з 04.07.2008 по 17.02.2017 та була звільнена наказом апеляційного суду №55 від 17.02.2017 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.02.2017 №215/0/15-17 у відставку з урахуванням наявного стажу роботи судді 36 років 10 місяців 4 дні.

21.02.2017 ОСОБА_2 звернулася із заявою до відповідача про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надала для цього необхідний пакет документів, внаслідок чого відповідачем було призначено щомісячне довічне грошове утримання. На письмове звернення від 26.07.2017 щодо роз'яснення причин, з яких їй нараховане щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати судді та чому не враховано в стаж роботи судді половинна строку навчання на денному відділенні у вищому юридичного навчальному закладі та період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури.

02.09.2017 ОСОБА_2 отримала відповідь з Управління від 13.08.2017, що довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати судді нараховане на підставі ст.137 Закону №1402-VІІІ, з урахуванням стажу роботи безпосередньо на посаді судді 14 років 8 місяців 6 днів, при цьому відповідач не зазначив причин не врахування в стаж роботи судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання періоду роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури та половини строку навчання на денному відділенні вищого навчального юридичного закладу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону №2453-VI (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

На час призначення ОСОБА_2 на посаду судді діяв Закону №2862-ХІІ, відповідно до ч.4 ст. 43 якого (в редакції, що діяла на день призначення (обрання) мене на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також робота на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Такий порядок вирахування стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, закріплено і у пункті 11 Перехідних положень Закону України №2453-VI, які передбачали, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент призначення (обрання) ОСОБА_2 суддею, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці час роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури та половини строку навчання на денному відділенні вищого юридичного навчального закладу.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 06 липня 2016 року №П/800/426/14, яка відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

До спірних правовідносин мають відношення вимоги абзацу третього пункту 34 розділу XII Закону 1402-VІІІ: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).»

Таким чином, колегія суддів вважає, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати період роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури Донецької області з 03.08.1981 по 01.11.2001 та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1977 по 01.07.1981, що дає право на отримання позивачем щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що дії Управління щодо призначення ОСОБА_2 з 21 лютого 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме, у розмірі 80% від суддівської винагороди судді не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Проаналізувавши встановлені судом обставини справи та норми, що регулюють відповідні правовідносини, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2017 року у справі № 263/12141/17 за позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_3