Справа № 173/1413/17(2-а/173/63/2017)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 рокусправа № 173/1413/17 провадження №2-а/173/63/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року по справі № 173/1413/17 (провадження №2-а/173/63/2017) за позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням внесених уточнень, просив:

- визнати протиправними дії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести обчислення та призначити пенсію за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 15 серпня 2017 року, виходячи із розрахунку 80 відсотків від суми щомісячної заробітної плати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, а саме, 09.08.2017, він мав стаж роботи в органах прокуратури Дніпропетровської області 10 років 19 днів, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII. На думку позивача, відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова суду фактично мотивована відсутністю у позивача права на призначення пенсії на підставі положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Такі висновки суд обґрунтував тим, що на час звернення позивача до Кам'янського ОУПФУ Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії, а саме, 09.08.2017р., питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури визначались вже згідно положень нового Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, тому наявність у позивача права на таке пенсійне забезпечення має вирішуватись у відповідності до приписів чинної на той час ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, а не положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII, який втратив

чинність на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії. Відповідно до ч.1 ст.86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Однак, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії стаж роботи позивача складав 22 роки 3 місяці 01 день, а стаж роботи в органах прокуратури - 10 років 19 днів, що є недостатнім для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону №1697-VII.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, оскільки вказана норма права (у зазначеній редакції) діяла під час його роботи в органах прокуратури. Подальша зміна правового регулювання питань призначення пенсій прокурорам, зокрема, прийняття Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, що призвело до збільшення необхідного стажу для призначення пенсії та зменшення розміру пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, свідчить про звуження змісту та обсягу існуючих прав, що прямо суперечить положенням Конституції України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 20 липня 2007 року ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Дніпропетровської області, з 15.12.2015 року працював на посаді прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури, що підтверджується відомостями трудової книжки позивача.

За розрахунками УПФУ загальний стаж роботи позивача станом на 09.08.2017р. складає 22 роки 3 місяці 1 день, з яких 10 років 19 днів в органах прокуратури.

09.08.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням №2 від 15.08.2017р. Кам'янське ОУПФУ Дніпропетровської області відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугою років з посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, згідно якого з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.18).

Не погодившись з таким діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі по тексту - Закон № 1697-VII).

У зв'язку з набранням чинності зазначеним Законом втратили чинність положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії.

У свою чергу, статтею 86 Закону№ 1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до ч.1 ст.86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії загальний стаж роботи позивача склав 22 роки 3 місяці 1 день, з яких в органах прокуратури - 10 років 19 днів

Враховуючи вище зазначені положення ст.86 Закону №1697-VII, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж роботи ОСОБА_1 на час його звернення до відповідача є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону №1697-VII.

З доводів заявленого позову та апеляційної скарги вбачається, що наявність права на призначення пенсії на підставі положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, позивач пов'язує з тим, що вказана норма права (у зазначеній редакції) діяла під час його роботи в органах прокуратури. Подальша зміна правового регулювання питань призначення пенсій прокурорам, зокрема, прийняття Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, що призвело до збільшення необхідного стажу для призначення пенсії та зменшення розміру пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, свідчить про звуження змісту та обсягу існуючих прав, що прямо суперечить положенням Конституції України.

З такими доводами позивача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону з 26.07.2001р. (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001р.) до 01.10.2011р. (в редакції Закону №3668 від 08.07.2011р.), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26.07.2001р. до 01.10.2011р. мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст.22, 58 Конституції України, можливо стверджувати про те, що у разі якщо в подальшому у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання призначення пенсії за вислугу років, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, зменшують розмір пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право раніш виникло).

У спірному випадку, позивач, у період часу з 26.07.2001р. по 01.10.2011р., не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії за віком, а отже у позивача не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у вказаній редакції).

Оскільки, позивач не набув такого права, то не можливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу існуючого права, але у позивача такого права не існувало.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо звуження змісту та обсягу його права на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, прийняв вірне рішення по суті позовних вимог, у зв'язку з чим підстави для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..200, 205, 207 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2017 року по справі № 173/1413/17(провадження №2-а/173/63/2017) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, які передбачено ст.212 КАС України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 01.12.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк