Справа № 804/6074/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 р. Справа № 804/6074/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Виноградовій Т.В.,
представника позивача Кісуріної В.С.,
представника відповідача Нагорного Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Уніпласт» (далі - ТОВ «Уніпласт», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача з проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Уніпласт» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.06.2016 року №С-17/06/2016 за період з 17.06.2016 року по 19.05.2017 року, від 29.05.2015 року №29/05/2015 за період з 29.05.2015 року по 19.05.2017 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України, що оформлено актом перевірки ГУДФС у Дніпропетровській області від 08.06.2017 року №5985/04-36-14-06/31122890;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що:
- відповідач не вправі був проводити документальну позапланову виїзну перевірку, оскільки позивач вчасно надав відповідь на письмовий запит відповідача;
- граничний термін надходження валютних коштів по ВМД №110050005/2016/001851 від 29.07.2016 року припав на вихідний день - 26.11.2016 року, а тому граничним терміном надходження валютних коштів вважається перший робочий день - 28.11.2016 року, як наслідок, порушення норм законодавства зі сторони позивача відсутнє;
- після 16.09.2017 року внесена позивачем передоплата фактично перейшла до нерезидента Maszyny-Projektowanie i Wytwarzanie (Польща), що в свою чергу свідчить про відсутність бази для нарахування пені відповідно до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», за відсутності бази для нарахування пені - нарахування пені є незаконним та протиправним.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, надав суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що:
- дія Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VII від 28.12.2014 року поширювалась на 2015-2016 звітні роки, тому перевірка наказом №2730 від 24.05.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснювалась на законних підставах;
- перевіркою встановлено, що частина валютної виручки у сумі 9,80 євро за зовнішньоекономічним договором від 29.05.2015 року №29/05/2015 надійшла з порушенням законодавчо встановленого строку на 2 дні;
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу від 24.05.2017 року №2730-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Уніпласт», згідно з підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, на підставі отриманих повідомлень уповноваженого банку ПАТ КБ «Приватбанк» від 01.12.2016 року №Г-31.0.0.0/1-5357, від 03.01.2017 року №Г-31.0.0.0/1-57, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Уніпласт» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.06.2016 року №С-17/06/2016 за період з 17.06.2016 року по 19.05.2017 року, від 29.05.2015 року №29/05/2015 за період з 29.05.2015 року по 19.05.2017 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України.
За результатами перевірки складено акт від 08.09.2017 року №5985/04-36-14-06/31122890 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Уніпласт» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 17.06.2016 року №С-17/06/2016 за період з 17.06.2016 року по 19.05.2017 року, від 29.05.2015 року №29/05/2015 за період з 29.05.2015 року по 19.05.2017 року, порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна резидентів, яке перебуває за межами України».
Актом перевірки встановлені наступні порушення:
- за контрактом від 29.05.2015 року №29/05/2015 за період з 29.05.2015 року по 19.05.2017 року встановлено порушення строків розрахунків по експортним операціям ТОВ «Уніпласт» у кількості 2 дні на суму платежу 9,80 євро, сума пені - 1,59 грн. згідно з додатком №2_експорт до акту перевірки;
Вирішуючи питання щодо наявності повноважень ГУ ДФС у Дніпропетровській області проводити перевірку ТОВ «Уніпласт», суд зазначає, що з січня 2017 року вступили в силу зміни до Податкового кодексу України в частині проведення перевірок, складання та винесення податкових повідомлень-рішень, якими визначено суми податкових та грошових зобов'язань платників податків, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Так, згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VІІІ (далі - Закон №1797-VІІІ), який набрав чинності з 01.01.2017 року (за виключенням окремих статей) було внесено зміни до Податкового кодексу України, що стосуються контрольно-перевірочної роботи.
Статтю 19-1 Податкового кодексу України викладено, зокрема, в наступній редакції: контролюючі органи обласного рівня виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:
19-1.1.1. здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;
19-1.1.2. контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів;
19-1.1.22. здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів;
19-1.1.34. забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
19-1.1.48. здійснюють інші функції, визначені законом.
Натомість, згідно зі статтею 19-3 Податкового кодексу України з 01.01.2017 року податковим інспекціями залишені повноваження лише зі здійснення сервісного обслуговування платників податків, зареєстрованих у відповідній податковій інспекції, а саме: 19-3.1. Державні податкові інспекції:
19-3.1.1. здійснюють сервісне обслуговування платників податків;
19-3.1.2. здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням;
19-3.1.3. формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи;
19-3.1.4. виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.
Отже, з наведеного вбачається, що Законом №1797-VІІІ, внесено зміни до Податкового кодексу України, в тому числі і в частині розмежування з 01.01.2017 року обов'язків державних податкових інспекцій та контролюючих органів обласного рівня щодо проведення перевірок та складання рішень за результатами проведених перевірок.
Таким чином, право на проведення перевірки позивача у 2017 році покладено виключно на контролюючі органи обласного або центрального рівнів.
Судом встановлено, що наказ на проведення перевірки винесено контролюючим органом обласного рівня - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, перевірка була проведена у 2017 році ГУ ДФС у Дніпропетровській області, акт перевірки складено від імені ГУ ДФС у Дніпропетровській області, який є контролюючим органом обласного рівня та наділений у 2017 році повноваженнями щодо проведення перевірки позивача.
Твердження представника позивача про проведення перевірки фахівцями Криворізької південної ОДПІ спростовуються тим, що перевіряючі діяли від імені контролюючого органу обласного рівня, а не районного, та є працівниками ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказів ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 12.05.2017 року №244-о «Про призначення ОСОБА_4», №245-о «Про призначення ОСОБА_5» на посади головних державних ревізорів-інспекторів відділу аудиту платників території обслуговування Криворізької південної ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в порядку переведення з Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а тому у перевіряючих були повноваження на здійснення перевірки у 2017 році.
Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ (далі - Закон №71-VІІІ) установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
З 01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 року №1728 (далі - Закон №1728), яким встановлено до 31.12.2017 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Стаття 6 Закону №1728 визначає, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, органом, що здійснює державне регулювання ринку цінних паперів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, та його територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері безпеки використання ядерної енергії, та його територіальними органами, Державною службою України з питань праці та її територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації, органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, Національним банком України, Антимонопольним комітетом України.
Таким чином, органи ДФС включено до переліку органів, на які не поширюється мораторій на перевірки у 2017 році, а тому, як наслідок, у відповідача були відповідні повноваження на проведення перевірки.
Твердження позивача про те, що Законом №1728 було продовжено дію Закону №71-ІІІ, оскільки в пункті 3 статті 7 Закону №1728 визначено викласти в такій редакції перше речення 1 пункту 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №71-ІІІ:
« 3. Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України»,
спростовується наступним.
Суд зазначає, що вказані зміни вносяться до Закону №71-VIII, яким був установлений мораторій на перевірки на 2015 та 2016 роки. У 2017 році дія вказаного мораторію вже закінчилась. Норми, яка б продовжувала дію Закону №71-VIII, в Законі №1728 не міститься, а тому твердження представника позивача про продовження дії мораторію на 2017 рік є помилковим.
З аналізу викладеного, судом не встановлено порушення законодавства в діях відповідача на проведення перевірки ТОВ «Уніпласт», перевірка була проведена повноважними особами на її проведення, у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача з проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Уніпласт» не підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Уніпласт» (продавець) та фірмою Hannoverevents&TradingGmbH (Німеччина, покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №29/05/2015 від 29.05.2015 року, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує товар на умовах, передбачених цим контрактом. Повне найменування, кількість, ціна, строки та умови поставки товару оговорюються сторонами в специфікаціях до цього контракту. Згідно пункту 2 контракту умови поставки відповідають Інкотермс 2000, умови кожної поставки обумовлюються в специфікації, вид транспорту: автомобільний. На підставі пункту 4.1 вартість контракту складає 100000 євро та розраховується зі специфікацій. Відповідно до пункту 5.1 контракту оплата за товар має бути проведена покупцем в сумі 50 % від загального замовлення товару згідно специфікації, інші 50 % протягом одного місяця з моменту відвантаження товару. Згідно з пунктом 5.3 оплата здійснюється в євро шляхом банківського переводу на рахунок продавця. Пунктом 6.1 контракту визначено, що строки поставки кожної партії товару погоджуються сторонами в специфікаціях. Відповідно до пункту 12.6 контракт вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015 року.
Додатковою угодою №1 від 21.12.2015 року продовжено дію договору до 31.12.2016 року.
Додатковими угодами від №2 від 13.05.2016 року, №3 від 11.07.2016 року збільшено вартість контракту до 130000 євро та 180000 євро відповідно.
На виконання умов контракту ТОВ «Уніпласт» було здійснено відвантаження товару на суму 129666,69 євро згідно з митними деклараціями від 22.06.2015 року №110050005/2015/001386, від 13.08.2015 року №110050005/2015/001935, від 25.09.2015 року №110050005/2015/002329, від 18.11.2015 року №110050005/2015/002816, від 06.01.2016 року №110050005/2016/000012, від 17.02.2016 року №110050005/2016/000431, від 25.03.2016 року №110050005/2016/000783, від 25.04.2016 року №110050005/2016/000996, від 12.05.2016 року №110050005/2016/001132, від 31.05.2016 року №110050005/2016/001332, від 24.06.2016 року №110050005/2016/001549, від 29.07.2016 року №110050005/2016/001851.
Відвантаження товару вказаними датами згідно перелічених митних декларацій підтверджена представником позивача в судовому засіданні.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг.
Згідно з частиною 4 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Пунктами 1 постанов Правління Національного банку України від 03.06.2015 року №354, від 03.09.2015 року №581, від 04.12.2015 року №863, від 03.03.2016 року №140, від 07.06.2016 року №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», які були чинними на момент здійснення митного відвантаження товару та повернення валютної виручки позивачу, постановлено установити, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 року №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України внесені зміни до Постанови №342, а саме збільшено граничний строк для розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів з 90 календарних днів до 120 календарних днів.
Таким чином, виручка від експорту продукції, поставленої на адресу фірми Hannoverevents&TradingGmbH (Німеччина), мала бути повернута останнім на розрахунковий рахунок позивача у такі граничні терміни: 20.09.2015 року, 11.11.2015 року, 24.12.2015 року, 16.02.2016 року, 05.04.2016 року, 17.05.2016 року, 23.06.2016 року, 24.07.2016 року, 09.09.2016 року, 28.09.2016 року, 22.10.2016 року та 26.11.2016 року відповідно.
Фірмою Hannoverevents&TradingGmbH (Німеччина) здійснено перерахування коштів від поставки товару у повному обсязі у визначені терміни, крім суми у розмірі 9,80 євро згідно з платіжним дорученням від 28.11.2016 року.
Оскільки граничним терміном повернення суми коштів є 26.11.2016 року (120 день), а фактичне перерахування частини коштів відбулось 28.11.2016 року, перевіряючими зроблено висновок про порушення позивачем строку розрахунку по експортній операції у кількості 2 дні на суму платежу 9,80 євро.
Також, між ТОВ «Уніпласт» (покупець) та Maszyny-Projektowanie i Wytwarzanie (Польща, продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №С-17/06/2016 від 17.06.2016 року, згідно умов якого продавець продає на умовах FCA Інкотермс-2010, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти наступне обладнання: машина для виробництва сітки з нерухомими частинами 1.S9.3100, в кількості та комплектації згідно з додатками до цього контракту, які є його невід'ємними частинами. Відповідно до пункту 2.1 вартість контракту складає 200000 євро. На підставі пункту 3.1 контракту платежі по даному контракту мають бути здійснені покупцем в євро на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в реквізитах до цього контракту. Пунктом 3.2 контракту визначено, що оплата здійснюється покупцем в наступному порядку: банківський перерахунок на рахунок продавця: 10% - передоплата, що не повертається, перший платіж, 40% - передоплата, що не повертається, другий платіж, 50% - платіж здійснюється перед відвантаженням товару, третій платіж. Згідно пункту 4.1 контракту обладнання поставляється до 30.12.2016 року. Пунктом 9.2 контракту всі спори, пов'язані з цим контрактом, мають бути урегульовані шляхом переговорів. У випадку, якщо погодження не може бути досягнуто, сторони домовились про вирішення спору в Міжнародному арбітражі Відня, Австрія. На підставі пункту 11.11 строк дії контракту - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.
До вказаного контракту контрагентами складено додаток №2 з визначенням найменування та кількості поставляємого товару.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно з частиною 4 статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
На підставі вищевикладеного пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 07.06.2016 року №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка була чинною на момент здійснення імпортної операції позивачем за контрактом №С-17/06/2016 від 17.06.2016 року, граничний термін отримання товару становив 01.11.2016 року.
У зв'язку з неотриманням позивачем товару у визначений термін, ТОВ «Уніпласт» звернулось 04.11.2016 року з листом-зверненням за вих. №145 про продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями до Міністерства економічного розвитку і торгівлі в Україні.
21.11.2016 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі в Україні надано позивачу висновок №1314 щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями за контрактом №С-17/06/2016 від 17.06.2016 року, яким продовжено строки розрахунків за цим контрактом з 08.11.2016 року по 30.12.2016 року.
Станом на день закінчення проведення перевірки - 19.05.2017 року, фірмою Maszyny-Projektowanie i Wytwarzanie (Польща) обладнання поставлено не було.
З огляду на наведене, перевіряючими зроблено висновок про порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом №С-17/06/2016 від 17.06.2016 року позивачем у період з 02.11.2016 року по 07.11.2016 року, та з 31.12.2016 року по 19.05.2017 року.
Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування пені за порушення позивачем термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, суд виходить з наступного.
Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» прийнятий з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у зв'язку з чим встановлює граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.
Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачено, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
При цьому, що згідно частини другої цієї ж статті, у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.
Наступними Постановами Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлені такі терміни розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів:
- від 03.06.2015 року №354, яка набрала чинності з 04.06.2015 року і діяла до 04.09.2015 року, установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів;
- від 03.09.2015 року №581, яка набрала чинності з 04.09.2015 року і діяла до 05.12.2015 року, установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів;
- від 04.12.2015 року №863, яка набрала чинності з 05.12.2015 року і діяла до 04.03.2016 року, установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів;
- від 03.03.2016 року №140, яка набрала чинності з 05.03.2016 року і діяла до 08.06.2016 року включно, установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів;
- від 07.06.2016 року №342, в редакції чинній з 09.06.2016 року і діючій до 28.07.2016 року включно, встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
З 29.07.2016 року набрала чинності Постанова НБУ «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» №361 від 28.07.2016 року, якою до постанови №342 внесено зміни щодо строків проведення розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачених в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме вказано, що такі (розрахунки) здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.
З зазначених норм вбачається, що у період до 28.07.2016 року виручка нерезидентів у іноземній валюті підлягала зарахуванню на їх рахунки у строк, що не перевищує 90 календарних днів, з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з менту підписання акту або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності, а з 29.07.2016 року - у строк що не перевищує 120 календарних днів.
Щодо твердження представника про протиправність винесеного рішення, у зв'язку з тим, що граничний 120 день повернення коштів від здійснення експортної операції припав на вихідний день, а тому повернення коштів відбулось у перший робочий день 28.11.2016 року, тобто на 122 день, суд зазначає наступне.
Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено імперативну норму щодо повернення коштів на розрахунковий рахунок компанії-резидента у визначений Постановами Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» строк.
Вказаними статтями, також, визначено, що перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
З урахуванням викладеного, перенесення граничного календарного дня за експортно-імпортними операціями, якщо він припадає на вихідний або святковий день, не здійснюється, оскільки відповідне перенесення не передбачено імперативними нормами статей 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Приписи статей Цивільного кодексу України не розповсюджуються на порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, оскільки він регулюється спеціальними нормами Закону.
Щодо тверджень представника позивача про відсутність в його діях вини щодо неотримання товару у визначений строк за контрактом №С-17/06/2016 від 17.06.2016 року суд зазначає наступне.
Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач дійсно вчиняв дії для недопущення порушення вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме:
- звертався до Міністерства економічного розвитку і торгівлі в Україні з проханням продовжити строки розрахунків за контрактом №С-17/06/2016 від 17.06.2016 року;
Статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено вичерпний перелік підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної відповідальності, у разі порушення контрагентом-нерезидентом умов контракту, а саме:
- у разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов'язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов'язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення);
- у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.
Пунктом 9.2 контракту визначено, що всі спори, пов'язані з цим контрактом, мають бути урегульовані шляхом переговорів. У випадку, якщо погодження не може бути досягнуто, сторони домовились про вирішення спору в Міжнародному арбітражі Відня, Австрія.
Доказів звернення позивача до Міжнародного арбітражу Відня, які б надавали підстави для звільнення позивача від відповідальності за неналежне виконання контрагентом контракту, суду не надано, а тому позивачем не здійснено всіх передбачених заходів для уникнення відповідальності та недопущення порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.
Норми Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» носять імперативний характер і визначена ним відповідальність настає незалежно від причин, з яких сталось порушення.
Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» передбачає єдину підставу для звільнення резидента від відповідальності у вигляді пені за порушення строків повернення валютної виручки або поставку товару за імпортними контрактами, а саме прийняття судом рішенням про задоволення позову резидента про стягнення відповідної заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом.
Жодних доказів, які б підтверджували подання позовів про стягнення заборгованості з нерезидента чи прийняття судом рішення на користь позивача ні до перевірки, ні до суду надано не було.
Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Уніпласт" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2017 року.

Суддя М.В. Бондар