Справа № 154/2790/17
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 р. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Селещука Олександра Григоровича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовною заявою до поліцейського СРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Селещука О.Г. про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою від 23.09.2017 р. його визнано винуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки він не вчиняв даного правопорушення. Просить визнати протиправною та скасувати постанову ДР №008518 від 23.09.2017 р. в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги. Пояснив, що позивач керуючи автомобілем марки «Форд» на перехресті вул. С. Бандери та Устилузької в м. Володимирі-Волинському не надав переваги у русі поліцейському автомобілю, котрий рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 ПДР України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач на перехресті зупинився та коли виїхав на головну дорогу, то на перехресті не було автомобіля працівників поліції. Перешкод автомобілю поліцейських він не створив. На місці зупинки свідків не було.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що позивач керуючи автомобілем марки «Форд», виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги у русі їхньому автомобілю, котрий рухався по головній дорозі

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що бачили як автомобіль марки «Форд» не надав переваги у русі автомобілю працівників поліції, котрий рухався по головній дорозі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідившита оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

З дослідженої судом постанови серія ДР №008518 встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.09.2017 р. керуючи транспортним засобом марки «Форд Транзит», н.з. НОМЕР_1 по вул. Степана Бандери на перехресті з вул. Устилузькою, виїжджаючи з другорядної дороги не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями свідків, висновки експерта, речові доказі що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, у вищезазначеній постанові відповідачем не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач посилався на показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, як на доказ порушення позивачем п. 16.11. ПДР України та правомірності прийнятого ним рішення.

Однак, судом не беруться до уваги показання цих свідків, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються, як відеозаписом із камер відеоспостереження, так і показаннями свідка ОСОБА_4, котрі є належними та допустимими доказами.

Так, з дослідженого судом відеозапису із камер відеоспостереження встановлено, що автомобіль марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Степана Бандери та Устилузької в м. Володимирі-Волинському, Волинської області здійснив виїзд на головну дорогу, коли на перехресті не було інших транспортних засобів. При виїзді на головну дорогу, автомобіль поліцейських знаходився на достатній відстані до перехрестя, що давало змогу позивачу безперешкодно виїхати на головну дорогу.

Таким чином, даний доказ повністю спростовує доводи відповідача та показання свідка ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про порушення позивачем п. 16.11 ПДР України

Окрім показань вищевказаних свідків, котрі повністю спростовані в судовому засіданні, відповідач не надав суду жодних інших доказів, які б підтверджували порушення позивачем п. 16.11 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 254, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 6, 17, 71, 104, 158, 160, 161, 162, 163, ч.2 ст. 171-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ДР № 008518 від 23.09.2017 р. винесену поліцейським СРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області Селещуком О.Г. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук