Справа № 464/999/16-а,2-а/464/88/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року № 876/3844/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові, яким просив скасувати постанови відповідача у справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2016 року серії ПС3 № 120875 і серії ПС2 № 684580.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 28 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що з наданого позивачем відеозапису та пояснень, наданих у судовому засіданні, видно, що він не заперечив факт порушення Правил дорожнього руху, а саме вимог дорожньої розмітки 1.19, яка попереджає про наближення до звуження проїзної частини (ділянки, де зменшується кількість смуг руху в даному напрямку), та лінії розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Також, як встановлено з пояснень свідків та оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, позивач на неодноразову вимогу працівника поліції не пред'явив для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на автомобіль та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції зупинили його з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки не надали жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. В зв'язку з цим він відмовився надавати для перевірки документи на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на автомобіль та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Через деякий час на місці події з'явились свідки (очевидці) ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яких раніше не було і які не були очевидцями порушення ним Правил дорожнього руху, але вони стверджували факт порушення ним Правил дорожнього руху. При цьому пояснення вказані особи надали лише після розмови з інспекторами. Після цього він надав працівникам поліції зазначені документи. Тому, на думку позивача, притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП (непред'явлення вказаних документів) є безпідставним і протиправним. Також всупереч вимогам ст. ст. 251, 256, 258 КУпАП інспектори поліції не склали протоколів про адміністративні правопорушення, хоч він заперечував їх вчинення, а також не взято до уваги його пояснень та пояснень свідка ОСОБА_5, який знаходився разом з ним в автомобілі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, постановою інспектора патрульної поліції роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_6 від 19.01.2016 року серії ПС3 № 120875 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Також постановою інспектора патрульної поліції роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_7 від 19.01.2016 року серії ПС2 № 684580 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних постанов, виходячи з наступного.

Щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із змісту постанови від 19.01.2016 року серії ПС3 № 120875, ОСОБА_2 19.01.2016 року о 15 год. 05 хв. на перехресті вулиць Наукова - Тролейбусна у м. Львові, керуючи автомобілем марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався вимог дорожньої розмітки 1.19 «Попередження про наближення до звуження проїзної частини» та дорожньої розмітки 1.1 «Суцільна лінія», яку перетнув.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до розділу 34 «Правил дорожнього руху»,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей; 1.19 - попереджає про наближення до звуження проїзної частини (ділянки, де зменшується кількість смуг руху в даному напрямку) або до лінії розмітки 1.1 чи 1.11, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. У першому випадку може застосовуватися в поєднанні із знаками 1.5.1-1.5.3. Лінію 1.9, що розміщена ліворуч, при вимкнених реверсивних світлофорах перетинати забороняється.

Згідно з п. 1.10 розділу 1 Правил розділювальна смуга - це виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Суд першої інстанції допитав у судовому засіданні в якості свідків інспекторів патрульної поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які здійснили зупинку автомобіля позивача і винесли оскаржені постанови, ОСОБА_5, який перебував з позивачем в автомобілі в той час, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які були присутні під час вказаних подій і надавали пояснення.

Свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що 19.01.2016року перебував в автомобілі разом з позивачем. Зазначив, що правил дорожнього руху ОСОБА_2 не порушував та докази такого відсутні.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що, здійснюючи разом з ОСОБА_7 патрулювання, помітили автомобіль марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого порушив вимоги дорожніх розміток 1.19 та 1.1, після чого був ними зупинений і водію було роз'яснено причини зупинки. Також свідок вказала, що свідок ОСОБА_3 рухався за патрульним автомобілем та зупинився відразу після зупинки автомобіля позивача з метою з'ясування причини зупинки такого. А ОСОБА_4 прибув до місця зупинки автомобіля позивача приблизно через п'ять хвилин.

Свідок ОСОБА_7 дав показання аналогічні тим, що й ОСОБА_6 Також вказав, що повідомив свідку ОСОБА_3 у чому полягало порушення позивачем правил дорожнього руху, з чим свідок погодився.

Свідок ОСОБА_3 дав показання про те, що бачив як автомобіль позивача на перехресті здійснив поворот праворуч, після чого його зупинив патрульний автомобіль. Оскільки не було зрозуміло причину такої зупинки, вирішив зупинитися, щоб це з'ясувати. Інспектор поліції повідомив про те, які саме порушення правил дорожнього руху допустив ОСОБА_2, показавши на дорожню розмітку, розташовану на вказаному перехресті. Свідок вказав також, що позивач здійснив поворот праворуч зі смуги, яка цього не дозволяє, проігнорувавши вимоги дорожньої розмітки, яка попереджає про наближення до звуження проїзної частини, перетнувши суцільну лінію фактично з третьої окремої смуги руху, виїхавши перед іншими автомобілями.

Також із наданого позивачем відеозапису, здійсненого в його автомобілі ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_2 фактично не заперечив сам факт порушення ним вказаних вимог Правил дорожнього руху, а лише наголошував на непредставленні інспекторами патрульної служби, які його зупинили, доказів такого порушення.

Проаналізувавши і оцінивши зазначені докази в їх сукупності та системному зв'язку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2016 року серії ПС2 № 684580, ОСОБА_2 19.01.2016 року о 15 год. 15 хв. на вимогу працівника поліції не пред'явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 розділу 2 «Правил дорожнього руху» на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 цього розділу передбачено,що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також згідно з ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється відповідним підрозділам Національної поліції.

Як встановлено із відеозапису, здійсненого ОСОБА_5, а також з пояснень позивача і показань зазначених вище свідків, на вимогу інспекторів патрульної поліції ОСОБА_2 відмовився пред'явити їм вказані документи, мотивуючи свою відмову ненаданням інспекторами доказів вчинення ним порушення Правил дорожнього руху, а, отже, і правомірності зупинки його транспортного засобу.

Однак такі доводи позивача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені вище норми законодавства є імперативними за своєю суттю і встановлюють безумовний обов'язок особи, яка керує транспортним засобом, пред'явити вказані документи на вимогу працівника поліції. При цьому, даними нормами не передбачено права такої особи встановлювати на власний розсуд наявність чи відсутність в його діях порушення законодавства, а також обов'язку працівників поліції надавати докази вчинення цією особою відповідного порушення.

Колегія суддів не бере до уваги доводів ОСОБА_2 про те, що він пред'явив зазначені документи працівникам поліції, оскільки, як встановив суд на підставі вказаних вище доказів, ці документи позивач пред'явив вже після винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що всупереч вимогам ст. 258 КУпАП працівники поліції не склали протокол про адміністративне правопорушення в зв'язку з оспоренням ним порушення Правил дорожнього руху, оскільки частинами 2, 5 цієї статті передбачено, що Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху.

Враховуючи наведені вище обставини та положення норм законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 28 квітня 2016 року у справі № 464/999/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанов - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 04.12.2017 року