Справа № 815/3024/16
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3024/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року

10 год. 30 хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТІС-РУДА до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Судом розглядається адміністративна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ТІС-РУДА, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті ОСОБА_1 головного управління ДФС № від 06.05.2016 року до акту № 54/28-08-42/34526544/3 від 15.04.2016 року повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач (Товариство) зазначив, що висновки в акті перевірки № 54/28-08-42/34526544/3 від 15.04.2016, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустимими доказами, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. Зокрема, перевіркою встановлено порушення вимог ПК України, в результаті чого Товариством несвоєчасно сплачено до бюджету в установлений термін самостійно узгоджене податкове зобовязання з авансового внеску по податку на прибуток у звязку з виплатою дивідендів за підсумками 2014 р., задекларованого в податковій декларації по податку на прибуток підприємства за 2014 р. (від 02.03.2015 № НОМЕР_1) в сумі 6171634,48 грн. Зазначений висновок не відповідає дійсності, оскільки дивіденди за 2014 р. були нараховані одночасно зі сплатою авансового внеску зі сплати податку на прибуток у звязку з виплатою дивідендів (квітень-травень 2014 р.), що підтверджується платіжними дорученнями. При цьому посилання податкового управляння на порушення порядку заповнення документів податкової звітності є безпідставними, так як на час заповнення декларації відповідного порядку не існувало, що також узгоджується з позицією МГУ ДФС центрального офісу з обслуговування ПП, висловленою у листі від 19.04.2016 № 8476/10/28-10-01-3-11. Авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у будь-якому разі є невідємною частиною податку на прибуток, а не окремим податком, а тому вони у будь-якому разі зараховуються у зменшення податкового зобовязання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітній (податковий) рік.

Ухвалою суду від 16.11.2017р. провадження у справі поновлено у звязку із отриманням висновку судової економічної експертизи.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 16.11.2017р. до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно письмових заперечень відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність висновків перевірки, оформленої актом № 54/28-08-42/34526544/3 від 15.04.2016. Зокрема відзначив, що внаслідок порушення порядку заповнення документів податкової звітності, а саме в додатку ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» по р.13.5.1 не відображена сума у розмірі 6292558 грн., що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді. Станом на 11.03.2015 переплата Товариства складала 15311066,52 грн., однак через те, що сума податку на прибуток не була зменшена на суму авансового внеску у звязку з виплатою дивідендів, на дату граничного строку сплати (11.03.2015) в Інтегрованцій картці платника податків виник податковий борг з податку на прибуток в розмірі 6171634,48 грн. (15311066,52 грн. (переплата) 15190143 грн. (податок на прибуток за звітний період) 6292558 грн. (сума авансового внеску у звязку із виплатою дивідендів)). Після подання Товариством уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2014 р. податковий борг усунено, проте в автоматичному режимі в картці платника розрахована штрафна санкцію за несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання в розмірі 617163,45 грн. Зважаючи на допущення Товариством порушень вимог податкового законодавства та на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу СДПІ з обслуговування ВПП у м. Одесі МГУ ДФС від 08.04.2016 №80 службовими особами контролюючого органу було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання несплати в установлений законом термін самостійно узгодженого податкового зобовязання по податку на прибуток за підсумками 2014 р. (від 02.03.2015 № НОМЕР_1) внаслідок порушення порядку заповнення податкової звітності, за результатами якої складено акт № 54/28-08-42/34526544/3 від 15.04.2016.

Перевіркою встановлено порушення Товариством п.54.1 ст.54, п.57.1 ст.57 ПК України, а саме своєчасно не сплачено до бюджету в установлений законом термін (з урахуванням переплат) самостійно узгоджене податкове зобовязання по авансовому внеску з податку на прибуток, у звязку з виплатою дивідендів за підсумками 2014 р., задекларованого в податковій декларації по податку на прибуток підприємства за 2014 р. (від 02.03.2015 № НОМЕР_1) в сумі 6171634,48 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 06.05.2016, яким за порушення п.54.1 ст.54, п.57.1 ст.57, на підставі ст.ст.122 , 126 ПК України за затримку на 27 календарних днів сплати грошового зобовязання 6171634,50 грн. зобовязано сплатити штраф у розмірі 10 відсотків, - 617163,45 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню з огляду наступного.

Зі змісту акту № 54/28-08-42/34526544/3 від 15.04.2016 вбачається, що перевіркою встановлено, що ТОВ «Тіс-Руда» засобами електронного звязку надано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 р. № НОМЕР_1 від 02.03.2015, згідно якої в Інтегрованій картці платника податку (ККДБ 11021000) по строку 11.03.2015 нараховано: податок на прибуток за звітний період (р.14 декларації) в сумі 15190143 грн.; суму авансового внеску у звязку із виплатою дивідендів, що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді (р.20 декларації) у розмірі 6292558 грн.

Внаслідок порушення порядку заповнення документів податкової звітності, а саме в додатку ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» (вх. № НОМЕР_3 від 02.03.2015) по рядку 13.5.1 не відображена сума у розмірі 6292558 грн., що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді.

Станом на 11.03.2015 переплата складала 15311066,52 грн., однак через те, що сума податку на прибуток не була зменшена на суму авансового внеску у звязку з виплатою дивідендів, на дату граничного строку сплати (11.03.2015) в Інтегрованій картці платника податків виник податковий борг з податку на прибуток в сумі 6171634,48 грн.: 15311066,52 грн. (переплата) 15190143 грн. (податок на прибуток за звітний період) 62925589 грн. (сума авансового внеску у звязку із виплатою дивідендів).

07.04.2016 Товариством подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2014 р. № НОМЕР_4, згідно якої в додатку ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» по рядку 13.5.1 «сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді» відображена сума в розмірі 6292558 грн.; зменшено податок на прибуток (р.14 декларації) на 6292558 грн.

Після подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2014 р. податковий борг усунено, проте в автоматичному режимі в картці платника розрахована штрафна санкція за несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання в сумі 617163,45 грн.

Предметом доказування у цій справі становить питання, чи підтверджується документально висновок Акту «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТІС-РУДА», код за , з питання несплати в установлений законом термін самостійно узгодженого податкового зобовязання по податку на прибуток за підсумками 2014 року, задекларованого в декларації з податку на прибуток за 2014 рік (від 02.03.2015 року №)» від 15.04.2016 №54/28-08-42/34526544/3 Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті ОСОБА_1 головного управління ДФС про несвоєчасну сплату до бюджету в установлений законом термін /з урахуванням переплат/ самостійно узгодженого податкового зобовязання по авансовому внеску з податку на прибуток у звязку з виплатою дивідендів за підсумками 2014 року, задекларованого в Податковій декларації податку на прибуток підприємств за 2014 рік (від 02.03.2015 року №) у сумі 6171634,48 грн. ТОВ «ТІС-РУДА»; якщо так, то скільки календарних днів становить затримка сплати грошового зобовязання.

Судом ухвалою від 03.11.2016 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул.Ланжеронівська, 21, м. Одеса), оскільки правильне вирішення спору суті потрібує спеціальних знань в економічній галузі.

На виконання вищеозначеної ухвали суду судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МО України ОСОБА_2 складений висновок експерта № 5594/5595 судово-економічної експертизи по матеріалами адміністративної справи № 815/3024/16 від 30.05.2017.

За висновком експерта, проведеними дослідженням по наданим матеріалам, висновок акту перевірки № 54/28-08-42/34526544/3 від 15.04.2016 про несвоєчасну сплату до бюджету ТОВ «Тіс-Руда» в установлений законом термін/з урахуванням переплат/ самостійно узгодженого податкового зобовязання по авансовому внеску з податку на прибуток у звязку з виплатою дивідендів за підсумками 2014 р., задекларованого в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 р. (від 02.03.2015 № НОМЕР_1) в сумі 6171634,48 грн., - документально не підтверджується; затримка сплати грошового зобовязання, задекларованого ТОВ «Тіс-Руда» у податковій декларації з податку на прибуток підприємства (від 02.03.2015 № НОМЕР_1) відсутня.

Зі змісту вказаного експертного висновку вбачається, що у регістрах аналітичного та синтетичного обліку по рахунку 6416 ТОВ «Тіс-Руда» за 2014 р. (оборотно-сальдова відомість, картки рахунку) відображено операції по сплаті авансових внесків податку на прибуток з нарахованих дивідендів (за ставкою 18%) у загальній сумі 6292558,49 грн. (Д6416 «Сплачений податок на дивіденди» К311:23.04.2014-1800000 грн., 07.05.2,50 грн.; Д6416 «Дивіденди отримані нерезидентами» К311-519377,99 грн.).

Факти вчасної та в повному обсязі сплати протягом 2014 р. авансових внесків податку на прибуток у загальному розмірі 6292558,49 грн. з нарахованих дивідендів за 2013 р. та під час їх перерахування на рахунки учасників товариства юридичних осіб підтверджуються наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень платника податків ТОВ «Тіс-Руда» (а.с. 17, 19, 22, 20, 21, 23, 24).

Зазначений висновок підтверджується також проведеним судовим експертом дослідженням даних інтегрованої картки платника ТОВ «Тіс-Руда» по коду класифікації доходів бюджету 1102400 (авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств) за 2014 р., яким встановлено проведення в оперативному обліку ДФСУ операцій зарахування/сплати підприємством до бюджету авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів та прирівняних до них платежів: 17.04.2014 519377,99 грн. (платіжне доручення № 824 від 17.04.2014), 23.04.2 грн. (платіжне доручення № 878 від 23.04.2014), 07.05.2,50 грн. (платіжне доручення № 962 від 07.05.2014), на загальну суму 6292558,49 грн.

У висновку експерта зазначено, що станом на 31.12.2014 в інтегрованих картках платника TOB «TIC- РУДА» відображено переплати: з авансових внесків з податку на прибуток - 2559272,02 грн. та по податку на прибуток - 111066,52 грн. Загальна сума сплачених TOB «TIC-РУДА» до бюджету зобов'язань з податку на прибуток за звітний (податковий) період 2014 року та авансових внесків при виплаті дивідендів й безпосередньо з самого податку на прибуток протягом 2014 року (з урахуванням наявних переплат) станом на 31.12.2014 (тобто, до дати подання декларації) складає 32260897 грн., що перевищує нараховану підприємством суму податку на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню (рядок 11 звітної податкової декларації за 2014 рік) у сумі 31222741 грн.

Законом України від 04.07.2013 №403-VII, що набрав чинності 04.08.2013, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України у абзацах п'ятому та шостому пункту 57.1 статті 57 Кодексу встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Згідно з пп.153.3.2 п.153.3 ст.153 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Відповідно пп.153.3.4 п.153.3 ст.153 названого Кодексу у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Абзацами п'ятим, шостим п.57.1 ст.57 названого Кодексу встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Таким чином, платник податку, в якого при сплаті авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів утворилося сума, що перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, вправі зменшити суму податкових зобов'язань з авансових внесків з податку на прибуток сплату на суму перевищення у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року по справі № К/800/736/15.

Отже суд, оцінивши за правилами ст.86 КАС України висновок експертизи погоджується з висновком судового експерта про вчасну та в повному обсязі сплату Товариством протягом 2014 року авансових внесків податку на прибуток у загальному розмірі 6292558,49 грн. з нарахованих дивідендів за 2013 рік у відповідності до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин пп.153.3.2 п.153.3 ст.153 Податкового кодексу України, а саме до та під час їх перерахування на рахунки учасників Товариства.

На спростування висновку експертизи відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів.

Так, авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у будь-якому разі є невідємною частиною податку на прибуток, а не окремим податком, а тому вони у будь-якому разі зараховуються у зменшення податкового зобовязання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

На підставі викладеного судовий експерт дійшов обґрунтованого висновку про те, що суму нарахованого за 2014 р. авансового внеску у звязку з виплатою дивідендів 6292558 грн. (р.5, 5.1 додатку АВ до звітної податкової декларації) у зменшення щомісячних авансових внесків, які сплачуватимуться в наступному звітному періоді, не віднесено. При цьому сумарне значення нарахованого за 2014 р. авансового внеску з податку на прибуток (р.13.7 таблиці 1 додатку ЗП до звітної податкової декларації від 02.03.28 грн.) та фактично сплаченого протягом 2014 р. авансового внеску з нарахованих дивідендів (6292558 грн.) складає 22325156 грн. (16032598 грн. + 6292558 грн.) та не перевищує суму податку на прибуток, задекларовану в р.11 звітної податкової декларації 31222741 грн.

Таким чином, ТОВ «Тус-Руда» за звітний (податковий) період 2014 р. мало право на зменшення нарахованого податку на прибуток не тільки на суму нарахованого авансового внеску з податку на прибуток за січень-грудень 2014 р. (16032598 грн.), але й на суму нарахованого та сплаченого авансового внеску у звязку з виплатою дивідендів у квітні та травні 2014 р. в сумі 6292558 грн.

Крім того, в ухвалі від 8 грудня 2015 року по справі 810/6086/13-а Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України висловила правову позицію, відповідно до якої платник податку, у якого при сплаті авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів утворилася сума, що перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, вправі зменшити сплату внесків з цього податку на суму перевищення у наступних звітних місяцях до повного її погашення. Платник податку має право також очікувати від контролюючого органу дії щодо зарахування суми перевищення у рахунок зменшення авансових внесків з податку на прибуток у визначених законом наступних звітних місячних періодах.

На підставі викладеного суд погоджується із доводами сторони позивача про необґрунтованість аргументів податкового органу щодо незменшення податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів.

Таким чином, з урахуванням встановленої судом обставини вчасної та в повному обсязі сплати Товариством податку на прибуток у звязку зі сплатою дивідендів в сумі 6292558 грн. на підставі пп.153.3.2 п.153.3 ст.153 ПК України, а саме у квітні-травні 2014 р., тобто одночасно з виплатою дивідендів, позивач мав право на зменшення нарахованого податку на прибуток на суму нарахованого та сплаченого авансового внеску у звязку з виплатою дивідендів.

Згідно з п.57.4 ст.57 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

На підставі викладеного, беручи до уваги відсутність з боку Товариства затримки сплати грошового зобовязання на 27 днів, задекларованого у податковій декларації з податку на прибуток підприємства (від 02.03.2015 № НОМЕР_1), безпідставним є застосування податковим органом штрафної санкції на підставі п.126.1 ст.126 ПК України.

За усталеною практикою ЄСПЛ, перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

На думку суду, суб'єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб'єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

Таким чином, розглядувані висновки відповідача в акті перевірки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства. Натомість, позивачем документально підтверджено своєчасну та в повному обсязі сплату Товариством протягом 2014 року авансових внесків з податку на прибуток у загальному розмірі 6292558,49 грн. з нарахованих дивідендів за 2013 рік у відповідності до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин пп.153.3.2 п.153.3 ст.153 Податкового кодексу України, а саме до та під час їх перерахування на рахунки учасників Товариства, у звязку із чим суд дійшов висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 06.05.2016 року

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст.7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є субєктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2016, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Тіс-Руда» обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, у звязку із чим підлягають задоволенню

Позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 9260 грн. згідно платіжного доручення № 1173 від 13.06.2016, які відповідно до даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» надійшли до спеціального фонду Державного бюджету України. Крім того, ТОВ «Тіс-Руда» згідно акту № 5594/5595 від 03.11.2016 сплачено 11890,80 грн. за послуги судового експерта, які в силу п.3 ч.3 ст.87 КАС України належать до судових витрат. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне присудити позивачу здійснені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 128, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТІС-РУДА до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті ОСОБА_1 головного управління ДФС № від 06.05.2016 року.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (ідентифікаційний код 39722244) за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТІС-РУДА (ідентифікаційний код 34526544) судовий збір у розмірі 9260(девять тисяч двісті шістдесят)грн. та витрати, повязані з проведенням судової експертизи, в розмірі 11890(одинадцять тисяч вісімсот девяносто)грн. 80коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя М.М. Аракелян