Справа № 522/10651/17
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/522/1610/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

за участю секретаря - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко Сергія Миколайовича, ДПП України в Миколаївський області про визнання дій противоправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 12.06.2017 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко Сергія Миколайовича, ДПП України в Миколаївський області про визнання дій інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко Сергія Миколайовича противоправними та скасування постанови серії БР№447320 від 06.06.2017 року про адміністративне правопорушення відносно нього та накладання адміністративного штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач в обґрунтування вимог посилається на те, що 06.06.2017 року інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко С.М. було винесено постанову серії БР№447320 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Позивач вважає, що інспектор діяв неправомірно, відсутні належні доказі вчинення ним правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності є противоправним.

Позивача у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином.

Інспектор патрульної поліції у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином..

Представник Управління патрульної поліції в Миколаївський області з позовом не погодилась, надавши свої письмові заперечення та відеозапис зі фіксацією правопорушення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.128 КАС України, неприбуття сторони в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи 06.06.2017 року інспектором патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко С.М., винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР№447320 про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч. 2 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення Органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з'ясуванню у справі про адміністративне правопорушення. По справі про адміністративне правопорушення з'ясуванню підлягають: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за які КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність події адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями особи, щодо якої ведеться провадження у справі про адміністративне правопорушення; показаннями потерпілого, свідків; висновками експерта; іншими документами; показаннями спеціальних технічних засобів; речовими доказами.

Документи визнаються доказами, якщо відомості, викладені або засвідчені в них організаціями, їх об'єднаннями, посадовими особами та громадянами, мають значення для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Документи можуть містити відомості, зафіксовані як у письмовій, так і в іншій формі. До документів можуть бути віднесені матеріали фото-і кінозйомки, звуко-і відеозапису, інформаційних баз і банків даних та інші носії інформації.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в цій справі заперечує проти задоволення позову. До вказаних заперечень відповідачем було надано, як доказ - диск з відеозаписами.

Під час розгляду справи, Приморським районним судом міста Одеси було досліджено наданий диск з відеозаписом, та встановлено, що 06.06.2017 року позивач на а/д М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ керував автомобілем НОМЕР_1, здійснив обгін іншого транспортного заходу на перехресті при цьому перетнувши вузьку суцільну смугу дорожньої розмітки 1.1, чим скоїв адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко С.М. при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень чинного законодавства відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення у присутності позивача та враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП 06.06.2017 року, на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення якою, як зазначено вище, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження своїх посилань про винесення інспектором поліції постанови серії БР№447320 від 06.06.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України з порушеннями та невідповідності до чинного законодавства України.

У зв'язку з чим, суд вважає, що дії відповідача ґрунтуються на законі, тому постанова в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 121, 251, 252, 283 КпАП України, ст. ст. 2,4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254 КАС України, Законом України «Про дорожній рух», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Миколаєві Марченко Сергія Миколайовича, ДПП України в Миколаївський області про визнання дій противоправними та скасування постанови - відмовити у повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя

20.11.2017