Справа № 826/12635/17
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про

визнання дій неправомірними, скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить:

1. Визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби Київської області щодо винесення податкової вимоги про сплату податкового боргу ПАТ «КБ «Даніель» в сумі 23 806,75 грн. неправомірними.

2. Скасувати податкову вимогу винесену ГУ ДФС у Київській області № 2322-17 від 26.07.2017 р. щодо сплати податкового боргу в сумі 23 806,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо винесення оскаржуваної вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю. Протиправність оскаржуваної вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у позивача не виникає жодних зобов’язань зі сплати податків, оскільки останній перебуває у стані ліквідації.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки оскаржуваною вимогою відповідач повідомив позивача про наявність податкового боргу та необхідність включення його до реєстру кредиторів.

В судовому засіданні 20.10.2017 р. суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.08.2016 р. ПАТ «КБ «Даніель» отримав від Головного управління ДФС у Київській області податкову вимогу про сплату податкового боргу (недоїмки) від 26.07.2017 р. № 2322-17, в якій зазначено про необхідність сплати податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями в сумі 23 806,75 грн., що включає податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об’єктів нежитлової нерухомості в сумі 22 570,40 грн.; земельний податок з юридичних осіб в сумі 851,23 грн.; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об’єктів нежитлової нерухомості в сумі 385,12 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (в редакції з 01.01.2017 р.)

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

В той же, час Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (п. 1.3 ст. 1).

Так, процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (надалі - Закон N 4452-VI), який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону N 4452-VI визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом ч. 5 ст. 36 Закону N 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 46 названого Закону уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Отже, Закон N 4452-VI є спеціальним і пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків в яких введено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, стягнення податкової заборгованості з такого банку має відбуватися виключно в порядку спеціального законодавства, яким є Закон N 4452-VI.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2001цс15. При цьому, в даній постанові зазначено, що наведений правовий висновок ВСУ стосується не лише цивільних, але і податкових правовідносин.

Виходячи із наведених вище норм права, слід дійти висновку, що вчинення податковим органом дій спрямованих на стягнення податкового боргу в порядку ст. 57, п. 59.1 ст. 59, п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України у разі порушення ліквідації банку є протиправним.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою правління НБУ від 16.01.2014 р. № 14, ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 р. № 1 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» з 17.01.2014 р. в ПАТ «КБ «Даніель» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.04.2014 р. № 29 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Банк Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Даніель».

Оголошення про ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» було опубліковано в газеті «Урядовий кур’єр» № 73 (5202) від 19.4.2014 р. та в газеті «Голос України» № 78 (5828) від 19.04.2014 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.03.2015 р. № 57 «Про продовження строку ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» строк ліквідації банку продовжено до 14.04.2016 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.03.2017 р. №1258 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» та делегування повноважень ліквідатора» строк ліквідації банку продовжено до 01.04.2018 р.

Аналіз фактичних обставин справи та норм чинного законодавства дає суду підстави дійти висновку, що оскільки ПАТ «КБ «Даніель» знаходиться в стані ліквідації, відповідно жодних податкових зобов’язань в силу приписів Податкового кодексу України у банку не виникає, а тому дії відповідача щодо винесення оскаржуваної податкової вимоги суд визнає протиправними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені відповідачем не доводять правомірності винесення податкової вимоги, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що податкова вимога № 2322-17 від 26.07.2017 р. про сплату податкового боргу в сумі 23 806,75 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв’язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» задовольнити.

Визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби Київської області щодо винесення податкової вимоги про сплату податкового боргу ПАТ «КБ «Даніель» в сумі 23 806,75 грн. протиправними.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу, винесену ГУ ДФС у Київській області № 2322-17 від 26.07.2017 р. щодо сплати податкового боргу в сумі 23 806,75 грн.

Судові витрати в сумі 3200,00 гривень присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби Київської області.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко