Справа № 813/994/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9518/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

спільне підприємство «Бориславська нафтова компанія» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач, СП «БНК») звернулось із адміністративним позовом до Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, Стрийська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень (далі ППР) від 23.09.2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в акті перевірки від 05.09.2016 року за № 1949/12-03/22402928 прямо і чітко не зазначено, за який саме період позивачем своєчасно не сплачено суму самостійно визначеного податкового зобовязання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафта, природний газ). Звертає увагу, що дата виникнення, дата погашення податкового боргу та кількість днів прострочення, що містяться у розрахунку штрафних санкцій, доданих до оскаржених податкових повідомлень рішень, не збігаються із датами виникнення, датами погашення податкового боргу та кількістю днів прострочення, що зазначені в таблиці до акта перевірки. Також стверджує, що оскільки СП «БНК» самостійно не зазначило у поданих податкових розрахунках за І, ІІ, ІІІ квартали 2015 року з плати за користування надрами для видобування корисних копалин сум авансових внесків з рентної плати у 2015 році, відсутні підстави для висновку про те, що несвоєчасно сплачені суми авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин зі строком сплати з 30.05.2015 по 31.12.2015 роки є сумами узгодженого податкового зобовязання.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що позивачем до контролюючого органу за період за І - ІІІ квартали 2015 року подано податкові розрахунки за користування надрами, за формою затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 17.09.2012 року № 1000 «Про затвердження форм податкових розрахунків з плати за користування надрами», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.10.2012 року за № 1732/22044, оскільки позивачем не подавались декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за І - ІІІ квартали 2015 року з тих причин, що форму такої декларації за цей період не було затверджено ДФС України, тому у відповідача не було правових підстав стверджувати про узгодженість податкових зобовязань з цього податку.

Крім того, для плати за користування надрами для видобування корисних копалин (при видобуванні вуглеводневої сировини) був передбачений звітний період місяць, а для рентної плати - квартал. Сплата авансових платежів для плати за користування надрами для видобування корисних копалин не була передбачена.

Також звернуто увагу, що в акті перевірки дата виникнення податкового боргу збігається з датою граничного строку погашення податкового боргу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 розділу 2 та п. 257.5 ст. 257 ПК України, спільного підприємства «Бориславська нафтова компанія» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Станом на 21.05.2015 року в позивача обліковувався податковий борг в сумі 7942528,40 грн як рентна плата за користування надрами за для видобування нафти, який частково погашено 26.06.2015 року із затримкою сплати на 37 календарних днів.

Аналогічна ситуація і по поданні податкового розрахунку плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природній газ). Станом на 21.05.2015 року за позивачем обліковувався податковий борг в сумі 6770445,06 грн, який частково погашено 26.06.2015 року також із затриманням на 37 календарних днів.

В таблиці до акту перевірки відображені квартальні декларації за II, III, IV квартали 2015 року відповідно до яких відбулось зменшення податкових зобовязань по терміну сплати 19.08, 19.112015 року та 19.02.2016 року, що мова йде про сплату авансових платежів.

Слід зазначити, що станом на 20.05.2015 рік є терміном сплати податкових зобовязань за І квартал 2015 року з урахуванням фактично сплачених авансових внесків, а 21.05.2015 рік відповідно не є строком сплати, а являється терміном виникнення податкового боргу, виходячи з аналізу п. 257.5 ст. 257 ПК України.

Всупереч вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків не вжив жодних заходів для погашення податкового зобовязання, однак сплачував авансові внески, які погашували попередній податковий борг.

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України, інспекцією виставлено позивачу податкову вимогу від 22.05.2015 року № 482-23, яку не виконано. Крім того, маються судові рішення, які набрали чинності та яким підтверджено факт заборгованості.

Отже, наступні сплати авансових платежів проведених позивачем у 2015-2016 роках не обліковувалися, як такі в КОР платника, а рахуються як частина погашення боргу.

Що стосується надміру сплачених грошових зобовязань наявних у позивача станом на 01.09.2016 року з податку на прибуток, то станом на час прийняття оспорених ППР, вони не перераховані на погашення податкових зобовязань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти та природного газу).

Стороною позивача по справі на адресу суду скеровано заперечення на апеляційну скаргу покликання якого маються на те, що апелянтом не вказано які норми матеріального права порушені судом.

Щодо суті, то в акті перевірки від 05.09.2016 року прямо і чітко не зазначено податковий період, що перевірявся. Дати виникнення податкового зобовязання зі сплати рентної плати за користування надрами взагалі протирічить ст. 257 ПКУ. Має місце в акті, що дата виникнення податкового боргу збігається з датою його погашення, але чомусь вказано дні затримки. ППР прийняті не на підставі акту перевірки, позаяк коли звернуто увагу на неточності в акті, відбулись виправлення.

Позивачем задекларовано податкові зобовязання щодо сплати рентної плати у строки, що підтверджено квитанціями та сплатило СП «БНК» рентну плату у строки передбачені ст. 257 ПКУ, що підтверджено платіжними дорученнями.

Крім того, поскільки позивач самостійно не зазначив у наданих податкових розрахунках суми авансових внесків з рентної плати у 2015 році, то й відсутні підстави для висновку, що несвоєчасно сплачені суми авансових внесків, так як відсутнє узгодження зобовязань.

Слід взяти до уваги позицію ВСУ викладену у постанові від 16.06.2015 року справа № 21-377а15.

Крім того, мало місце надміру сплачені грошові зобовязання з податку на прибуток в сумі 6002459,90 грн, які за заявою позивача мали перераховуватись на погашення зобовязань з плати за користування надрами.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення п. 57.1 статті 57 розділу ІІ та п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI, а саме протягом граничних строків несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного податкового зобовязання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин 13030700 - нафта та 13030800 - природний газ.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 23.09.2016 винесено податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 9340437,78 грн за платежем рентна плата за користування надрами для видобування нафти;

- № НОМЕР_2, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 629734,81 грн за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про невідповідність чинному законодавству прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі Закон), запроваджено рентну плату.

Згідно з підпунктом 14.1.217 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не повязаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.

Відповідно до підпункту 257.3.1 пункту 257.3 статті 257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки: з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України.

Згідно з пунктом 257.4 статті 257 ПК України у податковому (звітному) періоді платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, які здійснюють видобування нафти, конденсату, газу природного, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, платники рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та платники рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому - до 28 або 29 числа). Розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що платники зобовязані сплатити рентну плату до 30 числа кожного місяця у лютому - до 28 або 29 числа), у розмірі третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у попередній податковий (звітний) період в податковій декларації.

Зі змісту пункту 46.1 статті 46 ПК України вбачається, що податкова декларація, розрахунок - документ що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платника податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 46.5 статті 46 ПК України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.

Згідно з пунктом 46.6 статті 46 ПК України якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування змінюються форми податкової звітності, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, який затвердив такі форми, зобов'язаний оприлюднити нові форми звітності.

Пунктом 9 розділу ІІ Перехідних Положень Закону зобовязано Кабінет Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом:

- прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону;

- привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, з метою декларування податкових зобовязань з рентної плати позивач подавав з І, ІІ, ІІІ квартали 2015 року податкові розрахунки з плати користування надрами для видобування корисних копали, які взагалі не містять сум авансових внесків, які відповідач вважає сумами узгодженого грошового зобовязання.

Форма податкової декларації набрала законної сили на підставі Наказу Міністерства фінансів України №719 «Про затвердження форми Податкової декларації з рентної плати» (який набрав чинності з дня його офіційного опублікування 29 вересня 2015 року).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні спору слід також звернутись до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), і зважаючи на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права.

В контексті практики вказаного суду, зокрема у справі «Щокін проти України» збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку та нарахування штрафних санкцій є втручанням до його майнових прав.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 49 Рішення ЄСПЛ від 22 листопада 2007 року по справі «Україна - Тюмень» проти України» суд нагадав, що «…перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Разом з тим, як свідчать встановлені вище обставини, відповідач вказував про необхідність сплати авансового внеску позивачем без затвердження у визначений законодавством спосіб Міністерством фінансів України відповідної декларації, тобто фактично вимагав вчинити дії, що не передбачені чинним законодавством.

У рішенні від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо нарахування платнику податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату авансового внеску з рентної плати є неправомірними, оскільки несвоєчасна сплата відбулась через недотримання субєктами владних повноважень положень чинного законодавства щодо запровадження відповідної форми декларації.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення обґрунтовано визнано протиправними та скасовано судом попередньої інстанції.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року у справі № 813/994/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 01.12.2017 року.