Справа № 520/14275/17
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/871/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшов адміністративний позов Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 про продовження строку затримання, в якому позивач просить суд: продовжити строк затримання громадянина Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який поміщений до Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, на строк три місяці, до 28.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 31.05.2017 року о 03 годині 40 хвилин, в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса» під час прикордонного контролю осіб авіарейсу №AUI-719 сполученням «Одеса-Стамбул» прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено особу, яка представилась та надала для прикордонного контролю документ для подорожі Німеччини громадянина Сирії № НОМЕР_2 виданий 14.02.2016 року на ім'я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час поглибленої перевірки даного паспортного документу було встановлено, що паспортний документ не належить пред'явникові, тобто даний громадянин з метою незаконного перетинання державного кордону України надав документ. Що містить недостовірні дані про особу.

В подальшому, як зазначено представником позивача, дана особа представилась громадянином Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Своїми діями особа, яка представилась як громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 та ч.1 ст. 204 КпАП України.

Як зазначено позивачем, того ж числа на підставі п. 14. ст. 20 Закону України „Про Державну прикордонну службу України", ст.ст. 261 - 263 КУпАП стосовно особи, яка представилась як громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 було застосовано адміністративне затримання на термін до трьох діб з метою встановлення особи та обставин правопорушення.

В подальшому з метою встановлення особи затриманого Одеським прикордонним загоном було направлено запити до Посольства Республіки Ірак та Представництва МЗС України в м. Одеса від 31.05.2017 року №27/5137 та було отримано відповідь про підтвердження особи.

Також було встановлено, що особа прибула в Україну в березні 2017 року та в подальшому звернулась до УВКБ ООН з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця в Україні, отримавши підтвердження №5283, яке дійсне до 13.06.2017 року, проте до органів держави міграційної служби не звернувся.

Враховуючи вищезазначене, позивач посилався на те, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 26 Закону України «Про державний кордон України», вимоги статей 4, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, п.8 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим».

Представник позивача посилався, що відповідач не має документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, у зв'язку з чим добровільно виїхати з території України у встановленому законодавством порядку відповідач не зможе, оскільки згідно ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, тобто вони можуть виїхати з України за дійсним паспортним документом.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року по справі №521/8413/17-а, задоволено адміністративний позов Одеського прикордонного загону про примусове видворення за межі території України та затримання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та яку було звернуто до негайного виконання з подальшим поміщенням особи до Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, на строк не більше як 6 місяців, до 30.11.2017 року.

В подальшому Одеським прикордонним загоном на адресу Чернігівського ПТПІ ДМС України було направлено листи від 31.07.2017 року №27/7072, від 23.10.2017 року №27/9883 з метою отримання письмової згоди відповідача на отримання в Посольстві Республіки Ірак документів, що ідентифікують особу та дають право на повернення до країни громадянського походження, проте відповідно до листів Чернігівського ПТПІ ДМС України від 11.08.2017 року №09-02/1001, від 01.11.2017 року №09-02/1413 відповідач відмовився, що унеможливлює виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 02.06.2016 року в частині примусового видворення за межі території України.

У зв'язку з чим, представник позивача стверджує, що відсутність співпраці з боку відповідача та відсутність документів, необхідних для ідентифікації особи та дають право на перетинання державного кордону України, є умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи.

На підставі викладеного, позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним адміністративним позовом.

Вказаний позов надійшов до суду 22.11.2017 року, згідно автоматизованої системи документообігу справа була розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.11.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вказаного адміністративного позову Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 про продовження строку затриманнята призначено судове засідання на 27 листопада 2017 року о 09 годині 50 хвилин.

Судове засідання призначене на 27 листопада 2017 року о 09 годині 50 хвилин було відкладено на 29 листопада 2017 року.

В судовому засіданні 29.11.2017 року відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що не бажає приймати участь в судовому засіданні за відсутності захисника - адвоката, оскільки це порушує його права та інтереси.

Також, 29.11.2017 року на електронну скриньку суду надійшло клопотання від представника громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про відкладення судового засідання на 04 грудня 2017 року, у зв'язку з неможливістю раніше прибути до міста Одеси для прийняття участі в судовому засіданні, через завантажений робочий графік.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги той факт, що затриманий громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 утримується в Чернігівському пункті перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, не має можливості захистити свої права та інтереси будучи необізнаним в галузі права, з урахуванням того, що його адвокат не має можливості прибути до судового засідання раніше 4 грудня 2017 року, а питання про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства підлягає у відповідності до чинних норм законодавства негайному розгляду, з метою надання відповідачеві громадянину Республіки Ірак ОСОБА_3 мати можливість відстоювати свою позицію у справі та мати право на ефективний засіб юридичного захисту, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 29.11.2017 року доручено Одеському обласному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для здійснення представництва інтересів громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 в судовому засіданні, з розгляду справи за адміністративним позовом Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 про продовження строку затримання.

Одночасно, 29.11.2017 року в судовому засіданні представник Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, в якому утримується громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 пояснив, що строк тримання ОСОБА_3 закінчується 01 грудня 2017 року біля 04 години 00 хвилин.

У зв'язку з чим, судом в судовому засіданні 29.11.2017 року було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до 30 листопада 2017 року о 16 годині 30 хвилин для виклику захисника з метою здійснення представництва інтересів громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 та зобов'язано Чернігівський пункт перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України забезпечити явку громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 до Ріпкинського районного суду Чернігівської області для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції 30 листопада 2017 року о 16 годині 30 хвилин.

Представник позивача Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судовому засіданні 30.11.2017 року підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити та надав пояснення, що 30.11.2017 року на адресу Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшов лист Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України від 29.11.2017 року за №344, в якому повідомлено, що шестимісячний термін у відповідності до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 02.06.2017 року перебування громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 закінчується 30.11.2017 року о 04 годині 20 хвилин, після чого він буде звільнений з Чернігівського ПТПІ.

В судове засіданні 30.11.2017 року Чернігівський пункт перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України не забезпечив явку громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3, у зв'язку з чим останній був відсутній в судовому засіданні. Про причини неявки відповідач та представник відділу Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають Україні, в якому перебуває відповідач, суд не повідомили.

Також судом 30.11.2017 року з метою здійснення відеоконференції, було отримано інформацію з Ріпкинського районного суду Чернігівської області, в якому підтвердили, що Чернігівський пункт перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України не забезпечив явку громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3, а також повідомили, що в суді у іншому судовому засіданні 30.11.2017 року приймав участь представник Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, який надав відомості про те, що громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 було звільнено з Чернігівського ПТПІ у зв'язку з закінченням строку затримання.

З урахувань вказаних підстав та встановлених вимог ч.9 ст. 183-7 КАС України, судом було ухвалено провести розгляд справи у відкритому судовому засіданні за відсутності відповідача по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи в сукупності, суд вважає адміністративний позов Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

З наявних доказів в матеріалах справи, судом по справі встановлено, що:

- 31.05.2017 року о 03 годині 40 хвилин, в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса» під час прикордонного контролю осіб авіарейсу №AUI-719 сполученням «Одеса-Стамбул» прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено особу, яка представилась та надала для прикордонного контролю документ для подорожі Німеччини громадянина Сирії № НОМЕР_2 виданий 14.02.2016 року на ім'я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час поглибленої перевірки даного паспортного документу було встановлено, що паспортний документ не належить пред'явникові, тобто даний громадянин з метою незаконного перетинання державного кордону України надав документ, що містить недостовірні дані про особу. В подальшому дана особа представилась громадянином Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Своїми діями особа, яка представилась як громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 та ч.1 ст. 204 КпАП України.

- відповідно до листа Посольства Республіки Ірак в Україні від 01.06.2017 року за №2-16-306, Посольство Республіки Ірак в Україні засвідчило, що пан ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт Республіки Ірак НОМЕР_1, виданий у м. Багдад 25.12.2014 року, дійсний до 23.12.2022 року) дійсно є громадянином Республіки Ірак.

- постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 02 червня 2017 року по справі №521/8413/17-а, якою встановлені вищевказані обставини, примусово видворено громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до країни походження. З метою забезпечення примусового видворення затримано громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більше як шість місяців з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- згідно з листом Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України повідомлено, що 01.11.2017 року громадянину Республіки Ірак ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який утримується в Чернігівському ПТПІ ДМС України, згідно постанови Малиновського районного суду міста Одеси, було запропоновано заповнити анкету-заяву на Посольство Республіки Ірак в Україні, але вказаний іноземний громадянин відмовився заповнювати анкету з власних міркувань.

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України № 1379-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року, яким передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Так, частиною 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, виключно, уразі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Даний перелік умов є вичерпним та розширеному тлумаченні не підлягає, з огляду на таке.

При цьому, суд ураховує положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Пунктом f ч. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Затримання особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції, у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, як наголошено в § 164 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 р. у справі "А. та інші проти Сполученого Королівства", буде виправдано до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції. Якщо така процедура не виконується з належною ретельністю, затримання особи перестає бути допустимим відповідно до статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996р.) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001р.) Європейський суд з прав людини вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина, то таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Аналізуючи положення ст. 183-7 КАС України можна зробити висновок, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, у випадку якщо строк затримання не закінчився.

Інструкція про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 р. № 141 регулює порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та визначає порядок дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону при розміщенні іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ, їх утриманні, передачі та звільненні з ПТПІ.

Пунктом 13 розділу ІІ «Порядок дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів та підрозділів ДМС, органів охорони державного кордону при розміщенні іноземців та осіб без громадянства в ПТПІ» вказаної інструкції встановлено, що строк перебування іноземця або особи без громадянства в ПТПІ обраховується з моменту його адміністративного затримання заінтересованим органом.

На підставі вказаних обставин, судом встановлено, що відповідач громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 був затриманий 31.05.2017 року о 03:40, у зв'язку з чим, строк затримання відповідача спливає 30.11.2017 року о 03 годині 40 хвилин.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що станом на розгляд справи 30.11.2017 року о 16 годині 30 хвилин, строк затримання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3, сплив, тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для продовження строку затримання відповідача, який закінчився, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-7 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_3 про продовження строку затримання - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеській апеляційний адміністративний суд шляхом подачі до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.