Справа № 760/15737/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/2100/17
В справі № 760/1873/17-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Хілюк І.О.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Плевако О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіі м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції у м.Києві Плевако О.В., Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адмінінстративне правопорушення від 12 серпня 2017 року серії БР №775279, винесену інспектором Плевако О.В. відносно нього за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 12 серпня 2017 року інспектором УПП в м. Києві Плевако О.В. винесенго постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за невиконання вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Зазначає, що 12 серпня 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, приблизно о 20 год. 00 хв. здійснив зупинку автомобіля в районі будинку №1 по вул. Темирязівській в м. Києві.

Зупинка була здійсненна між двома автомобільними шинами вуликового діаметру і він був впевнений, що заборони для зупинки і стоянки там немає, при цьому знак 3.34 «Зупинку заборонено», як потім було встановлено з розмови з інспектором УПП, знаходився недалеко від його автомобіля, та був повністю закритий гілками дерева та знаходився на значній висоті в місці дозволеного розвороту автомобілів, що, на його думку, є грубим порушенням вимог законодавства.

В порушення вимог законодавства відповідачем не було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а також не прийнято пояснень свідка, не зазначено в постанові, який пункт Правил дорожнього руху був ним порушений, не надано можливості ознайомитись з матеріалами адміністративної справи, не забезпечено захист його прав адвокатом.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач Плевако О.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилалася на те, що позивач здійснив зупинку автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим суттєво перешкоджав руху громадського транспорту.

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАп порушення правил руху і зупинки на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Також зазначає, що відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейські виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вважає, що при винесенні постанови діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачний Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами.

Виходячи з цього, просить відмовити у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з анступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 12 серпня 2017 року відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом постанови 12 серпня 2017 року позивач, керуючи транспортним засобом- автомобілем «Suzuki Swift», д.н.з. НОМЕР_2, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим суттєво перешкоджав дорожньому руху громадського транспорту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до розділу 33 додатку 1 ПДР України, в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Позивач у судовому засіданні не заперечував, що ним була здійснена зупинка в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», однак вважає, що, оскільки зазначений знак був повністю закритий гілками дерева та знаходився на значній висоті, це є грубим порушенням вимог законодавства.

Позивач, як додаток до позовної заяви, долучив фото, на яких зображено розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на дорозі.

/ а.с. 10, 11 /

З оглянутого наданого позивачем фото у судовому засіданні вбачається, що його розташування відповідає нормам «Національного стандарту України. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100 - 2002», а тому посилання з цього приводу не може бути прийнято до уваги.

Крім того,відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейські виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач підписав постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, жодних зауважень до постанови позивачем внесено не було.

Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення не є обов'язковою умовою при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а є додатковим елементом, в разі оскарження правопорушником порушення та адміністративне стягнення.

Частина 3 ст.122 КУпАП встановлює відповідальність, у тому числі, за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а також порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Поняття правил руху, зупинки, стоянки транспортних засобів, а також порушення цих правил, поведінку учасників дорожнього руху визначено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п.16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Тобто, позивач, як водій, який має посвідчення водія, зобов»язаний знати та виконувати Правила дорожнього руху.

Згідно з п.п.1.3, 1.4, 1.5 Правил учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо місця розташування транспортного засобу, а також скоєного адміністративного павопорушення, позивач суду не надав.

За таких обставин суд вважає зазначені в постанові відомості достовірними, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності законним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відповідні заперечення, в яких надав доводи на підствердження правомірності своїх дій, з посиланнями на норми чинного законодавства.

Крім того, відповідачем було долучено до матеріалів справи пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин, викладених у постанові, які позивачем у порядку, визнаечному законом, не спростовані.

Крім того, відповідач у судовому засіданні надав витяг з бази АРМОР, з якого вбачається, що 12.08.2017 року о 19 год. 41 хв. на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що в Печерському районі м. Києва по вул. Тимирязівській, 1 на зупинці припарковано автомобілі, які заважають громадському транспорту.

Дані обставини та допущені позивачем порушення Правил дорожнього руху, позивачем не спростовані.

Виходячи з цих обставин, суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1,9,122 ч.3, 222,258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, 69, ч.ч.1,6 ст.71, ч.4 ст.128, 159 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції у м.Києві Плівако О.В., Управління патрульної поліції у м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :