Справа № 766/10693/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/10693/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Прохоренко В.В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченко К.В.,

при секретарі судового засідання Осіпова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора управління патрульної поліції у м.Херсоні лейтенанта Степанченко Вікторії Миколаївни про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м.Херсон ДПП лейтенанта Степанченко Вікторії Миколаївни, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 084878 від 19.06.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не вчиняв порушення ПДР.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що в діях позивача є склад правопорушення, що підтверджується належними доказами, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу просив слухати справу за його відсутності (а.с.36-37). Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

19 червня 2017 року інспектором УПП у м.Херсоні Степанченко В.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за правилами ст.36 КУпАП.

Зазначеною постановою встановлено, що 19.06.2017 року, о 06.30 год. в м.Херсоні на перехресті пр-ту Ушакова та вулиці Пугачова ОСОБА_2 не виконав вимоги дорожнього знаку « 5.16» напрямку руху по смугах, здійснив рух прямо, чим порушив ПДР України. Крім того, на вимогу відповідача позивачем не надано страховий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 5.16 розділу 33.5 ПДР України, визначено, що цей знак «напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач зазначає, що на думку відповідача, він порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах».

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З запису нагрудного реєстратора, долученої до матеріалів справи, не вбачається здійснення позивачем порушення дорожнього знаку 5.16 ПДР України.

В зв'язку із недоведеністю відповідачем порушення ОСОБА_2 вимог знаку 5.16 розділу 33.5 ПДР України, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач порушив п.2.1.ПДР України, а саме не пред'явив для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до пп. «ґ» п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з пп. «а» п.2.4 ПДР України водій, на вимогу поліцейського, повинен пред'явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

Відповідно до п.21.3 цієї ж статті при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Посилання позивача на наявність полісу обов'язкового страхування, № АК/3801539 від 17.06.2017 року, яким він обґрунтовує безпідставність притягнення його до відповідальності, судова колегія вважає неприйнятними, оскільки нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати цей поліс при собі, та пред'явити його на вимогу поліцейського. Проте, як вбачається з запису нагрудного відеореєстратора, долученого до матеріалів справи в суді першої інстанції, позивач дійсно відмовився надати страховий поліс на вимогу поліцейського, чим порушив п.2.4. розділу 2 ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки поліцейський мав право вимагати надання страхового полісу від позивача для його перевірки, а позивач не пред'явив поліс на таку вимогу, то останнього правомірно притягнено до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР України, відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не звернув увагу на наявність долученої до матеріалів справи запису нагрудного відео реєстратора, який підтверджує факт відмови позивача надавати поліс обов'язкового страхування на вимогу поліцейського, в зв'язку із чим прийшов до невірного висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Оскільки при винесені оскаржуваної постанови відповідачем застосовані норми ст.36 КУпАП, якою визначене, що при декількох правопорушеннях стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, то розмір штрафу 425 грн., передбачений ч.1 ст.126 КУпАП, залишається незмінним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 22 вересня 2017 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 084878, яка складена 19.06.2017 року інспектором УПП у м.Херсоні Степанченко В.М., в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. В частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, постанову серії АР № 084878 від 19.06.2017 року - залишити без змін, а в задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко