Справа № 803/806/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9154/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі №803/806/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області форми «Ф»: №05/03201301 від 15.05.2017р. в частині 722,53 грн.; №04/03201301 від 15.05.2017р. в частині 16 665,22 грн.; №5 від 24.05.2017р.; №5 від 24.05.2017р..

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № 04/03201301 від 15 травня 2017 року в частині визначення суми податкового зобовязання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 2 031 грн 80 коп. (дві тисячі тридцять одна грн 80 коп.).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № 5 від 24 травня 2017 року про визначення суми податкового зобовязання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 10 348 грн 03 коп. (десять тисяч триста сорок вісім грн 03 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 233 грн 60 коп. (двісті тридцять три грн 60 коп.).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та Головне управління ДФС у Волинській області оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не встановлено чи позивач мав у відповідні періоди статус орендаря земельних ділянок, тобто, чи був платником податків відповідно до п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України. Також судом першої інстанції не встановлено чи було в позивача у відповідних періодах зареєстровано право оренди земельних ділянок, тобто чи був позивач у цих періодах платником орендної плати відповідно до п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України. Апелянт ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції від 25.07.2017 року в частині відмови визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Волинській області №05/03201301 від 15.05.2017р. в розмірі 722,53 грн.; №04/03201301 від 15.05.2017р. в розмірі 14 633,42 грн.; №5 від 24.05.2017р. та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Головне управління ДФС у Волинській області оскаржили його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання на виклик суду не зявився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між Володимир-Волинською міською радою (орендодавцем) і, в тому числі, ОСОБА_1 (співорендарем) було укладено договір оренди землі від 14 листопада 2012 року (а.с. 10-11), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі промисловості, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Зимнівська, 5А, на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 21/13 від 19 жовтня 2012 року. Відповідно до умов вказаного договору в оренду передано земельну ділянку загальною площею 5140 кв. м у тому числі 4406 кв. м капітальна одноповерхова споруда, 705 кв. м під проїздами, проходами, площадками, 29 кв. м споруда. Обєкти нерухомого майна належать орендарям на праві власності. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 546 382 грн. Договір укладено на 2 роки. При цьому державну реєстрацію речового права не здійснено.

Також між Володимир-Волинською міською радою (орендодавцем) і, в тому числі, ОСОБА_1 (співорендарем) було укладено договір оренди землі від 25 жовтня 2013 року (а.с. 12-13), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової і громадської забудови для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 28/14 від 18 жовтня 2013 року. Відповідно до умов вказаного договору в оренду передано земельну ділянку загальною площею 454 кв. м. Обєкти нерухомого майна на земельній ділянці відсутні. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 100 548 грн 38 коп. Договір укладено на 2 роки.

Державну реєстрацію речового права права оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, площею 0,0454 га, кадастровий номер: :01:005:5649, цільове призначення для обслуговування приміщень контори, здійснено 26 листопада 2013 року, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17 травня 2017 року № 87276659 (а.с. 17).

Додатковою угодою від 25 грудня 2015 року до договору оренди землі від 25 жовтня 2013 року сторони продовжили строк дії договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, до 26 листопада 2017 року на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 4/19 від 24 грудня 2015 року (а.с. 14). Однак, державну реєстрацію речового права на підставі додаткової угоди від 25 грудня 2015 року не здійснено.

Судом першої інстанції з договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 жовтня 2016 року (а.с. 15-16) встановлено, що ОСОБА_1 (продавець) передав належну йому на праві спільної власності частку нерухомого майна в особисту приватну власність ОСОБА_2 (покупця). Предметом договору є нерухоме майно (контора Я-2), загальною площею 592,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158, розташована на земельній ділянці площею 0,0454 га, кадастровий номер: :01:005:5649. Як вказано в пункті 1.2 цього договору предмет договору належить продавцю на праві спільної часткової власності (1/2 частки), яке зареєстроване 22 листопада 2007 року в Комунальному підприємстві Волинське обласне бюро технічної інвентаризації за № 20705517.

Виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради Волинської області направлено лист № 505/1.24/2-17 від 13 березня 2017 року (а.с. 32-33) до ГУ ДФС у Волинській області, яке визначило ОСОБА_1 податкове зобовязання по орендній платі з фізичних осіб. Зокрема, податковим повідомленням-рішенням № 05/03201301 від 15 травня 2017 року позивачу визначено податкове зобовязання за вказаним платежем за 2015 рік в розмірі 12 113 грн 19 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 04/03201301 від 15 травня 2017 року - за 2016 рік в розмірі 24 384 грн 93 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 5 від 24 травня 2017 року за 2017 рік в розмірі 6 2019 грн 60 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 5 від 24 травня 2017 року за 2017 рік в розмірі 10 348 грн 03 коп.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України Про оренду землі (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

За частиною третьою статті 7 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV Про оренду землі до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Судом першої інстанції встановлено, що на орендованій ОСОБА_1 земельній ділянці, розташованій в м. Володимир-Волинський, вул. Зимнівська, 5А, знаходиться обєкт нерухомості, який станом на день укладення договору оренди землі від 14 листопада 2012 року і по день розгляду даної адміністративної справи належить позивачу на праві спільної часткової власності. Вказана обставина позивачем не спростована і не заперечена. Окрім того, на орендованій земельній ділянці, розташованій в м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, знаходиться обєкт нерухомості, який належав позивачу на праві спільної часткової власності з листопада 2007 року по 23 жовтня 2016 року включно. Вказана обставина позивачем також не спростована і не заперечена.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верхового суду України від 08 червня 2016 року в адміністративній справі № 804/7668/15.

Відповідно до частини другої статті 20 Закону України Про оренду землі право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Стаття 654 ЦК передбачає розірвання договору в тій самій формі, що передбачена для його укладення.

Для цілей регулювання земельних відносин виникнення права оренди земельної ділянки та припинення цього права пов'язане із фактом державної реєстрації відповідного договору (припинення цього договору).

Однак податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні особи. Наведене означає і відсутність обов'язкової реєстрації факту розірвання, припинення договору оренди землі для встановлення обставин щодо припинення податкового обов'язку платника.

Суд апеляційної інстанції взявши до уваги викладене вище, вважає за потрібне наголосити на тому, що недотримання норм земельного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок (набуття і припинення цього права) не може викликати права та обов'язку платників у сфері оподаткування. При цьому, орендна плата є платежем за фактичне використання земельної ділянки як обєкта оренди або власності.

Відтак у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування. У зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник та попередній землекористувач (позивач) добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, то обов'язок сплати орендної плати за земельну ділянку покладено на нового власника.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 і 278 цього Кодексу.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього ж Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Із розрахунку нарахування орендної плати (а.с. 50) за 2015 рік видно, що ОСОБА_1 визначено податкове зобовязання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 12 113 грн 19 коп. (податкове повідомлення-рішення № 05/03201301 від 15 травня 2017 року), в тому числі по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, в розмірі 6 726 грн 09 коп.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у визнанні протиправним і скасуванні податкового повідомлення-рішення № 05/03201301 від 15 травня 2017 року в частині його оскарження 722 грн 53 коп. слід відмовити, оскільки позивачем не спростовано та відповідачем доведено обовязок сплати орендних платежів ОСОБА_3 у 2015 році по вказаній земельній ділянці.

За 2016 рік ОСОБА_1 визначено податкове зобовязання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 24 384 грн 93 коп. (податкове повідомлення-рішення № 04/03201301 від 15 травня 2017 року), в тому числі по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, в розмірі 10 797 грн 69 коп., по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Зимнівська, 5А, в розмірі 5 867 грн 54 коп.

Враховуючи, що право оренди земельної ділянки по вул. Луцька, 158А у м. Володимирі-Волинському в позивача припинилось з 24 жовтня 2016 року, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 04/03201301 від 15 травня 2017 року в частині визначення податкового зобовязання за період з 24 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року на 2 031 грн. 80 коп. (10 797 грн 69 коп. / 12 (місяців) = 899 грн 81 коп. (за 1 місяць 2016 року); 899 грн 81 коп. / 31 х 23 = 667 грн 60 коп. (за 23 дні жовтня 2016 року); 899 грн 81 коп. х 9 (січень-вересень 2016 року) + 667 грн 60 коп. = 8 765 грн 89 коп. (орендна плата з фізичних осіб за період з 01 січня 2016 року по 23 жовтня 2016 року); 10 797 грн 69 коп. 8 765 грн 89 коп. = 2 031 грн 80 коп.).

За 2017 рік ОСОБА_1 по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 158А, визначено податкове зобовязання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 10 348 грн 03 коп. (податкове повідомлення-рішення № 5 від 24 травня 2017 року). З аналогічних підстав (припинення права оренди земельної ділянки по вул. Луцька, 158А у м. Володимирі-Волинському в позивача з 24 жовтня 2016 року) суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 5 від 24 травня 2017 року.

Також, за 2017 рік ОСОБА_1 по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Зимнівська, 5А визначено податкове зобовязання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 6 219 грн 60 коп. (податкове повідомлення-рішення № 5 від 24 травня 2017 року). У визнанні протиправним і скасуванні податкового повідомлення-рішення 5 від 24 травня 2017 року слід відмовити, оскільки позивачем не спростовано та відповідачем доведено обовязок сплати орендних платежів ОСОБА_3 у 2017 році по вказаній земельній ділянці.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі №803/806/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_4

Повний текст ухвали складений 30 листопада 2017 року.