Справа № 812/1200/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1200/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петросян К.Є.,

при секретарі судового засідання - Дюкаревій М.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2017 ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 або позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі ГУ ДФС у Луганській області або відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в обґрунтування якого зазначила наступне.

ОСОБА_3 є власницею обєктів нерухомого майна, розташованих у м.Сєвєродонецьку.

Відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 21.06.2017 №34070-13, №34071-13, №34072-13, якими ОСОБА_3 було визначено податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2016 року на суму 23828,38 грн, 2226,85 грн та 4985,60 грн відповідно.

У відповідності до рішення Сєвєродонецької міської ради від 26.01.2017 №1200 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 за №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок», п.6.1 додатку №1 до рішення міської ради від 30.05.2016 за №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» викладено у наступній редакції: «ставки податку встановлюються за 1 кв.м. бази оподаткування: для фізичних осіб: для обєктів житлової нерухомості:

-для квартири - 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року з площі, що перевищує 60 м2;

-для житлового будинку - 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року з площі, що перевищує 120 м2;

-для різних типів об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) у розмірі 0,5% мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року з площі, що перевищує 180 кв. м. для обєктів нежитлової нерухомості:

- 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року».

Розмір мінімальної заробітної плати на 2016 рік згідно ст. 8 Закону України «Про держбюджет на 2016 рік» складає з 1 січня 1378 грн.

З урахуванням викладеного, на думку позивача, належним є наступний розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- 864,6 кв.м х 1378 грн х 0,5% = 5957,09 грн;

- 80,8 кв.м х 1378 грн х 0,5% = 556,71 грн;

- 180,9 кв.м х 1378 грн х 0,5% = 1246,40 грн.

Однак, контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення, в яких розраховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі, що у чотири рази перевищує належний. Тому, просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області з податку на нерухоме майно від 21.06.2017 №34070-13 на суму 23828,38 грн, №34071-13 на суму 2226,85 грн та №34072-13 на суму 4985,60 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Просила суд задовольнити вимоги позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду письмові заперечення (а.с.32-36), відповідно до яких зазначив наступне.

В позовній заяві позивач зазначає, що рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26 січня 2017 року встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб у розмірі 0.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування, та позивач вважає що ГУ ДФС у Луганській області повинно було визначити податкове зобовязання в розмірі 5957,09 грн., 556,71 грн., 1246,40 грн., але, на думку відповідача, розрахована сума позивачем є неправомірною.

Встановлені позивачем ставки податку з нерухомого майна можуть бути використані з 01.01.2018, оскільки п. п.12.3.4. п. 12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому періоду, що настає за плановим періодом.

На думку відповідача, в даному випадку, правомірним є використання ставок, встановлених рішенням Сєвєродонецької міської ради сімнадцятої (чергової) сесії сьомого скликання №668 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» від 29 вересня 2016 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних, осіб за 1 кв, м. бази оподаткування складає 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного (податкового) року. Мінімальна заробітна плата на 01 січня 2016 року становила 1378 грн. Ставка податку 2% - 27,56 грн. (за 1 кв. м.). Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: 864,6х 27,56 = 23828,38 грн.; 80,8х 27,56 = 2226,85 грн.; 180,9 х 27,56 - 4985,60 грн.

Виходячи з вищенаведеного, податкові повідомлення-рішення від 21.06.2017 року № 34070-13 на суму 23828,38 грн., № 34071-13 на суму 2226,85грн., №34072-13 на суму 4985,60 грн. відносно фізичної особи ОСОБА_3 були розраховані згідно з Податковим кодексом України від 20.11.2016 року, що є правомірним, як вважає відповідач.

З огляду на те, що ГУ ДФС у Луганській області при розрахунку податкових зобовязань з податку на нерухоме майно правильно використало його ставку, встановлену рішенням міської ради від 29.01.2016 р. №4288, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти, лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи №71-VIII від 28.12.2014, що набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

В силу підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно із підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01 січня 2015 року, власники об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Статтею 265 ПК України (у редакції Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, що діє з 01.01.2015) визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

У той же час, статтею 10 ПК України встановлено перелік місцевих податків, в якому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прямо не передбачений.

Натомість, є податок на майно (підпункт 10.1.1 пункт 10.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 статті 7 Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зі змісту наведених законодавчих норм слідує, що встановлення податку на майно, зокрема, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить у повноваження місцевої ради, яка має прийняти відповідне рішення.

При цьому, згідно з пунктом 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Наведене відповідає вимогам пункту 10.2 статті 10 ПК України, згідно з яким саме місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно, а також кореспондує положенням пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та статті 143 Конституції України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1) зареєстрована в якості фізичної особи підприємця виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 03.06.2002 за №0004310 та є платником єдиного податку (а.с.8-10).

ОСОБА_3 є власницею обєктів нерухомого майна, розташованого за адресою:

- м.Сєвєродонецьу вул.Новікова, буд. 2г, загальною площею 864,6 кв.м згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.10.2007, державна реєстрація 03.10.2007 (а.с.11);

- м.Сєвєродонецьк, пр.Хіміків, 42 «Б», загальною площею 80,8 кв.м. згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2005, зареєстрованому в реєстрі за №931, державна реєстрація 31.08.2005(а.с.12-13);

- м.Сєвєродонецьк, вул.Новікова 2-Д, загальною площею 180,9 кв.м згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.04.2012, державна реєстрація 21.05.2012 (а.с.14).

21.06.2017 ГУ ДФС у Луганській області було винесено податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_3 визначено податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2016 року:

- №34070-13 на суму 23828,38 грн (а.с.5),

- №34071-13 на суму 2226,85 грн (а.с.6),

- №34072-13 на суму 4985,60 грн (а.с.7).

Вказані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем згідно з пунктом 54.3.3, пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України із застосуванням ставки 2 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Позивачем оскаржується правомірність застосування контролюючим органом до спірних правовідносин з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ставки 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 2015 року, тоді як, на думку позивача, повинна застосовуватись ставка 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року згідно рішення за 2017 рік.

Розглядаючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» встановлений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Пунктом 6.1 додатку №1 до вказаного рішення встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2015, зокрема: - для обєктів нежитлової нерухомості - 2 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року (а.с. 48-60).

Відповідно до пункту 1 рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 30.05.2016 №419 викладено в новій редакції додаток №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок», яким змінено ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості (а.с.40-45).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради від 29.09.2016 №668 змінено пункт 6.1 додатку №1 до рішення міської ради від 30.05.2016 №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» та встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб за 1 кв.м бази оподаткування 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного (податкового) року (а.с.46-47).

Відповідно до рішення Сєвєродонецької міської ради від 26.01.2017 №1200 з 01.01.2017 затверджено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб за 1 кв.м бази оподаткування 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного (податкового) року (а.с.37-38).

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (підпункт 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При цьому, згідно з пунктом 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

За правилами пункту 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Тобто, рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 26.01.2017 №1200 щодо ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не може бути застосоване при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2016 рік. До того ж, вказаним рішенням від 26.01.2017 №1200 визначено, що ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів нежитлової нерухомості 0,5% розміру мінімальної заробітної плати встановлюється з 01.01.2017.

Оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесені за податковий період 2016 року, а тому рішення від 26.01.2017 №1200 в даному випадку не може бути застосовано. Дане рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області може бути застосовано податковим органом при розрахунку відповідного податку на майно, відмінне від земельної ділянки, лише у 2018 році при розрахунку вказаного податку за 2017 рік.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано при розрахунку податку на майно, відмінне земельної ділянки, саме рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 №4288, яким встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору позивачу не повертаються.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 05 грудня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складання постанови в повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 4 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтею 2, 11, 17, 18, 71, 87, 90, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 06 грудня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4