Справа № 703/2480/17
Суддя: Прилуцький В. О.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/2480/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

при секретарі Бондаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 22 жовтня 1985 року по 11 серпня 1987 року проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу прикордонних військ КДБ СРСР, в тому числі й приймав участь у бойових діях на території республіки Афганістан в період з 18 квітня 1986 року по 15 червня 1987 року.

Постановою ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 18 червня 1987 року № 878/231 його було визнано непридатним в мирний час, придатним до нестройової служби у воєнний час, у зв`язку із захворюванням, отриманим при виконанні обов`язків військової служби.

18 вересня 2014 року він отримав 2 групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, так, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

11 квітня 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності та приєднав до заяви необхідний пакет документів.

Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України (далі в тексті МОУ) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 21 квітня 2017 року йому було відмовлено в призначенні допомоги.

Не погоджуючись із цією відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати її неправомірною; зобов`язати МОУ призначити та перерахувати на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшої виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму у відповідності до п.п. «Б» п. 1 ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також просив зобов`язати Черкаський військовий комісаріат виплатити йому цю допомогу.

В судовому засідання позивач підтримав позов повністю та просив його задоволити з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача - Черкаського військового комісаріату - в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що на виконання ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обласним військовим комісаріатом відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги були оформлені та в 15-денний термін направлені до МОУ документи позивача щодо можливості отримання цієї допомоги. За таких обставин, Черкаський ОВК виконав покладені на нього обов`язки щодо можливості реалізації соціального права ОСОБА_1 . Оскільки на день звільнення з військової служби позивач проходив військову службу у Прикордонних військах КДБ СРСР, правонаступниками якого МОУ не є, вважає, що цей відповідач правомірно відмовив позивачу у призначення допомоги.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. В направлених до суду запереченнях цей відповідач позов не визнав також. Вважає, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача та відповідачів, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з наданого позивачем військового квитка серії НОМЕР_3 та архівної довідки № 21/59/Г-9533 від 30 липня 2012 року, він з 22 жовтня 1985 року по 11 серпня 1987 року проходив військову службу у військовій службі НОМЕР_1 . В період з 18 квітня 1986 року по 15 червня 1987 року ОСОБА_1 як військовослужбовець перебував на території Республіки Афганістан, в тому числі з 18 квітня 1986 року по 1 квітня 1987 року приймав участь у бойових діях. Військова частина НОМЕР_1 входила у список військових частин і підрозділів прикордонних військ КГБ СРСР, які були направлені для надання військової допомоги Республіці Афганістан (участь у бойових діях, виконання спеціальних завдань).

У відповідності із свідоцтвом про хворобу № 878/231 від 18 червня 1987 року військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_2 за розпорядженням командира цієї військової частина оглянула ОСОБА_1 та встановила діагноз: «сечокам`яна хвороба, множинні камені правої нирки, зміцнілий рубець лівої поперекової після операції уретеролітотомії, вторинний пієлонграфт з помірним порушенням функції нирок». Постановою військово-лікарської комісії його було визнано непридатним у мирний час, придатним до нестроєвої служби у військовий час, а також визначено, що захворювання позивач отримав під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з витягом із протоколу № 20 від 13 серпня 2014 року засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень та травм у колишнього військовослужбовця, захворювання ОСОБА_1 так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З наданої позивачем виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 10 ААВ № 358093 позивачу під час первинного огляду встановлено 2 групу інвалідності з 18 вересня 2014 року безтерміново. Причиною інвалідності зазначено захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

11 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, до якої приєднав документи, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 (далі в тексті Порядок № 975).

Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 квітня 2017 року № 42 ОСОБА_1 відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги. Зазначено, що на день звільнення з військової служби він проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР. Оскільки МОУ не здійснювало розрахунок під час звільнення Прикордонних військ КДБ СРСР, витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги, мають здійснюватись Державною прикордонною службою України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІІ від 25 березня 1992 року.

Відповідно до статті 41 цього Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 16-2 цього Закону (чинного на момент встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога призначалась і виплачувалась у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону його дія поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Соціальним захистом військовослужбовців, як вбачається із ст. 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою КМУ № 393 від 17 липня 1992 року (далі - Порядок № 393), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Зазначене свідчить про те, що громадяни України, які проходили військову службу в прикордонних військах колишнього СРСР мають рівні права на соціальних захист із особами, які проходили службу у військових формування та Збройних Силах України.

В той же час, ч. 9 ст. 16-3 вказаного Закону встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що затверджені постановою КМУ від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок № 499) особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають відповідні документи за місцем проходження служби (зборів) або до військомату. Зазначені органи визначені у Порядку № 499, як уповноважений орган.

Згідно з п. 7 Порядку № 499, керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Вказаний Порядок не визначає який орган є головним розпорядником бюджетних коштів на виплату одноразової грошової допомоги, однак передбачає, що фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У відповідності до ст. 23 вказаного Закону фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок не лише Міністерства оборони України, а й інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи.

Згідно п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21 березня 1989 року № 10224-ХІ «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР. Отже, прикордонні війська, у яких позивач проходив військову службу, входили до складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п.п. 1, 2 постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року «Про військові формування на Україні» всі військові формування, дислоковані на території республіки, були підпорядковані Верховній Раді України, а також утворено Міністерство оборони України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правонаступництво України» органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

Приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, суд приходить до висновку про те, що обов`язок розгляду питання для прийняття рішення про призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України перерахувати на рахунок Черкаського обласного військового комісаріату суму одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи для подальшої виплати позивачу, а також зобов`язання Черкаського обласного військового комісаріату виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги, оскільки приписами пункту шостого статті 16-3 Закону обов`язок щодо призначення і виплати вказаної допомоги покладено на Міністерство оборони України.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та Черкаського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 21 квітня 2017 року, оформлене Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 42, щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги особою, яка її подасть, одночасно має бути надіслана в Київський апеляційний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не буде скасовано.

Головуючий: В. О. Прилуцький