Справа № 522/20816/17
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/2084/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року суддя Приморського районного суду м.Одеси Ільченко Н.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, у якому просить визнати відмову Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеси у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду Одеської області у відставці згідно із довідкою апеляційного суду Одеської області №226 від 31 серпня 2017 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці - протиправною, та зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду в м.Одесі перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 щомісячне грошове утримання згідно з положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, відповідно довідки апеляційного суду Одеської області № 226 від 31.08.2017р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання, виходячи з розміру 31 386,00 грн., який складається з посадового окладу в сумі 17 600,00 грн., доплати за вислугу років в розмірі 12 320,00 грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1 466,00 грн., починаючи з моменту звернення про призначення грошового довічного утримання судді у відставці - 13 грудня 2016 року, без обмеження граничного розміру грошового утримання, та у разі зміни грошового утримання судді апеляційного суду Одеської області, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою судді від 08 жовтня 2017 року, було відкрите скорочене провадження, відповідачу був наданий строк для надання заперечень по справі.

Відповідач, 29 листопада 2017 року, надав суду заперечення проти позову, у яких зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 13 грудня 2016 року згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII.

Також відповідач зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення, зазначена у довідці позивача, не може бути врахована для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці на підставі ст. 133 Закону № 2453-VI та ст.. 135 Закону № 1402- VIІІ.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені сторонами доводи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішенням Вищої ради юстиції № 2587/0/15-16 від 19 вересня 2016 року позивач звільнений з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку.

25.09.2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі із заявою про перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням заробітної плати для отримання цього грошового утримання в розмірі 31 386,00 грн., тобто з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яка не була включена до розрахунку про призначення довічного грошового утримання судді 13.12.2016 року.

Рішенням №142 від 02 жовтня 2017 року Центральне об'єднане УПФУ в м. Одесі відмовило у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Центральне об'єднання УПФУ в м.Одесі виходило з того, що законодавством не передбачено врахування матеріальної допомоги на оздоровлення в суддівську винагороду.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч. І статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судців гарантується Конституцією і законами України.

У відповідності до п.14 ч. 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктами 8 ч. 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У відповідності до ч. 6 статті 47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судці за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих судців. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення судців, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судці у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч. 3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності судців, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно ч. І статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності судців. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосудця.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, за нормами якого позивач був звільнений у відставку та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а також Закон України «Про судоустрій і статус судців» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ, на норми якого посилається відповідач у своїй відмові в перерахунку , містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ4) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 07.07.2010 року № 2453-УІ встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У пункті 4 рішення від 08.06.2016 року №4-рп/2016 Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення, зокрема: «частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус судців" від 7 липня 2010 року №2453-УІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-УІІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Грошове утримання судді - це його заробітна плата,тобто винагорода за виконану роботу.

Поняття заробітної плати передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» : заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

З правил вищезазначеної діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до структури заробітної плати.

За нормами ч. 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, вона включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто г складовою грошового утримання судді, тому допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В п.2.1 Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці, затвердженим постановою ПФУ від 25.01.2008р., із змінами від 11.02.2013р., який діяв на час звільнення позивача у відставку, передбачено надання довідки саме про заробітну плату судді за формою Додатка №2.

Форма довідки про заробітну плату передбачала крім окладу, надбавок, доплат та премій, ще інші виплати.

Вказана редакція довідки була змінена тільки 20.03.2017р., тобто після звільнення позивача у відставку.

Відповідно до п. 4 розділу І зазначеного Порядку у разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково.

На підставі звернення до апеляційного суду Одеської області наприкінці серпня 2017р. позивачу була видана №226 від 31.08.2017р., яка відображує дійсний розмір грошового утримання на час звільнення у відставку.

Крім того,відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, УПФУ посилається на Закон України «Про судоустрій та статус суддів» 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, не врахувавши, що згідно Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону позивач звільнений у відставку за законом «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ.

На час звільнення у відставку ніяких змін щодо питання про нарахування щомісячного довічного грошового утримання у відсотковому відношенні до грошового утримання працюючого судді, в Закон від 07.07.2010 року № 2453-УІ не вносилось.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.112010 року №(2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Згідно зі ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, зі змісту наведеної імперативної норми закону вбачається, що рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень, та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявні неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України.

З цієї обставини позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача у разі зміни грошового утримання судді апеляційного суду Одеської області, який працює на відповідній посаді, здійснювати перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8, 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.ст.2, 6, 8, 9, 17, 69, 71, 76, 86, 159, 161, 163,183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати відмову Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Одеси у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді апеляційного суду Одеської області у відставці згідно із довідкою апеляційного суду Одеської області №226 від 31 серпня 2017 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці - протиправною.

Зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду в м.Одесі перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання згідно з положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, відповідно довідки апеляційного суду Одеської області № 226 від 31.08.2017р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання, виходячи з розміру 31 386,00 грн., який складається з посадового окладу в сумі 17 600,00 грн., доплати за вислугу років в розмірі 12 320,00 грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1 466,00 грн., починаючи з моменту звернення про призначення грошового довічного утримання судді у відставці - 13 грудня 2016 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду м.Одеси апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови суду.

Суддя Н.А.Ільченко