Справа № 821/1414/17
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1414/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

03.11.2015 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач - 1, Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач - 2, Фонд), в якому просить:

- визнати протиправними дії та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 02.03.2015 року № 006-21923-020315, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та позивачем та невключення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду Кадирова В.В. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 6500,00 доларів США та нарахованих відсотків за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) від 02.03.2015 року № 006-21923-020315.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року у справі № 821/3469/15-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 року, визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) № 006-21923-020315 від 02.03.2015 року, укладеного між АТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1; визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) № 006-21923-020315 від 02.03.2015 року; зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1, якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суд України від 05.09.2017 року скасовані постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2016 року. Справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий адміністративний суд України зазначив, що судами попередніх інстанцій не досліджено та не з'ясовано питання правомірності рішення щодо визнання Договору банківського вкладу нікчемним за п.7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тоді як встановлення наявності чи відсутності у спірних правовідносинах підстав, за наявності яких Закон № 4452-VI встановлює нікчемність правочину (договору), є визначальним для вирішення даного спору. Для цього, крім як встановлення обставин перерахування коштів на банківський депозитний рахунок позивача з наданням ним відповідної оцінки на предмет додержання вимог законодавства, суттєвим є також з'ясування, до чого призвело вчинення такого правочину з огляду як на обставини, за яких (чи під час яких) такий правочин вчинено, так і як на учасників цих правовідносин. Касаційний суд також зазначив, що з'ясування обставин щодо наявності підстав, з якими Закон пов'язує нікчемність договору неплатоспроможного банку, а відтак і правомірність застосування наслідків нікчемності, є необхідним для повного, всебічного і об'єктивного розгляду справи та вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог. При з'ясуванні обставин перерахування коштів на банківський депозитний рахунок позивача необхідно звернути увагу також на учасників правовідносин, зокрема, на ОСОБА_3, дослідити її правовий статус, як третьої особи (не сторони договору), від якої на депозитний рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в якості суми вкладу.

Відповідно до частини 5 статті 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Зважаючи на вимоги статті 227 КАС України, суд враховує висновки Вищого адміністративного суду України та, розглядаючи даний спір, досліджує питання правомірності рішення щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним, застосування наслідків нікчемності та правовий статус учасників договору щодо перерахування коштів на банківський депозитний рахунок позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач визнав договір банківського вкладу з позивачем нікчемним та не включив позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду, що призвело до порушення її прав на отримання коштів. Вказане рішення позивач вважає протиправним, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просить розглянути справу без її участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача-1 надав письмові заперечення на позов, у яких просить відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що оскаржувані дії вчинені Уповноваженою особою Фонду на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, при укладанні 02.03.2015 року договору банківського вкладу мід позивачем та ПАТ "Дельта Банк" відбулося дроблення вкладу іншого клієнту банку - ОСОБА_3 Вказаний договір укладено в період дії тимчасової заборони на укладання подібних договорів. Зазначені обставини свідчать про те, що правочин щодо укладення договору банківського вкладу автоматично, в силу Закону, є нікчемним. Разом з тим грошові кошти, роздроблені з банківського вкладу ОСОБА_3, вже повернуті їй з розрахункового рахунку позивача та частково відшкодовані в межах граничної суми банком партнером. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач-2 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не забезпечив явку свого представника у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, надіславши письмові заперечення про невизнання позову з наступних підстав. Так, під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Фонду зазначає, що не вчиняв жодних протиправних рішень відносно позивача, оскільки повідомлення про нікчемність правочину складено Уповноваженою особою Фонду. Загальний реєстр вкладників складається на підставі Переліку, сформованому уповноваженою особою Фонду гарантування вкладі фізичних осіб. Відтак у Фонду не існувало будь-яких обов'язків перед позивачем. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За приписами частини 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Зважаючи на приписи статтей 122 та 128 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

02.03.2015 року між ОСОБА_1 (далі-Вкладник) та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі-Банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 006-21923-020315 "Найкращий" у доларах США (далі - Договір), предметом якого є розміщення вкладу в сумі 6500,00 доларів США на строк до 31.05.2015 року із виплатою відсотків.

Для внесення суми вкладу Банк відкрив вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1. За умовами пункут 1.8 Договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання договору.

02.03.2015 року, відповідно до виписок по особовим рахункам та платіжних доручень, на рахунок позивача з рахунку НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 перераховані кошти в сумі 6500,00 доларів США.

Також, судом встановлено, що 02.03.2015 року з особового рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 тричі здійснювалось перерахування грошових коштів у сумі 6500,00 доларів США на інші розрахункові рахунки, після здійснення яких кінцевий залишок рахунку становив 0,24 долари США.

Постановою Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ прийнято рішення "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних". Відповідно до постанови ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 прийнято рішення про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 50 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням № 147 від 03.08.2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжила строк на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" до 02.10. 2015 року.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.2015 року, та відповідно до наказу відповідача від 16.09.2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

17.09.2015 року з вкладного рахунку позивача НОМЕР_1 на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_2 перераховано суму коштів у розмірі 6500,00 доларів США, з зазначенням призначення платежу: "повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 006-21923-020315 від 02.03.2015 згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 02.03.2015 року, ID 753508064".

Листом від 23.09.2015 року № 8821/2474 відповідач-1 повідомив ОСОБА_1 повідомлено про нікчемність укладеного нею договору банківського вкладу від 02.03.2015 року № 006-21923-020315 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Також, суд зазначає, що 17.09.2015 року, відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2, останній перераховано від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштів у розмірі по 6500,00 доларів США, з зазначенням призначення платежу: повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 02.03.2015 року.

Таким чином, на момент подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 не мала та на даний час не має кошів на відкритому на її ім'я депозитному рахунку.

02.10.2015 року Правління Національного банку України ухвалило постанову за № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк". На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення № 181 від 02.10.2015 року "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якої уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова В.В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора цього банку. З прийняттям цього рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам їхніх вкладів у межах гарантованої суми відшкодування.

07.10.2015 року ОСОБА_3 через банк партнер отримала конвертовані зобов'язання в іноземній валюті по розрахунковому рахунку НОМЕР_2 у розмірі 7433,76 доларів США. Виплата здійснювалась у гривні. Після проведеної операції вихідний залишок по вказаному рахунку склав 12066,48 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом 2127,01/100 складає 256656,04 грн.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до витягу з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк" ОСОБА_3 стоїть у черзі на виплату коштів, зокрема, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 (код валюти - 840) має пріоритет виплати "4", сума на рахунку в номіналі складає 12066,48; в еквіваленті - 155245,96 грн.

Відтак, суд вважає, що оскільки 17.09.2015 року грошові кошти з рахунку позивача були повернуті на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_2, з якого вони й були 02.03.2015 року вперше зараховані позивачу, а ОСОБА_3 знаходиться в реєстрі акцептованих вимог кредиторів, то як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3 фактично пред'являють вимоги на одні й ті самі кошти.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Положення Закону № 4452-VI суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

При цьому, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пп. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно із ч. 3 ст. 12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом і кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Як встановлено судом, наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" від 16.09.2015 року № 813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього наказу, зокрема, і договору від 02.03.2015 року № 006-21923-020315, укладеного між Банком та ОСОБА_1

Суд зазначає, що договір банківського вкладу (депозиту) між ОСОБА_1 та АТ "Дельта Банк" від 02.03.2015 року № 006-21923-020315 укладено в період дії постанови Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", якою встановлено ряд обмежень в діяльності банку, в тому числі заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, за умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків, а також зупинення здійснення операцій щодо залучення на вклади (депозити) коштів від фізичних осіб, тобто банку заборонено укладати депозитні договори з фізичними особами.

Стаття 38 Закону № 4452-VI визначає заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Відповідно ч. 1 ст. 38 Закону № 4452-VI фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI).

За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Також, відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", затверджених Радою Директорів 20.03.2013 року зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Банк зобов'язаний здійснювати свою діяльність у відповідності з вимогами законодавства та на однакових (заздалегідь встановлених) для усіх правилах обслуговування.

Із аналізу наведених вище положень Закону № 4452-VI слідує, що уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Варто відмітити, що договором від 02.03.2015 року № 006-21923-020315, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, не передбачено перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача, з поточного рахунку іншої фізичної особи, а навпаки пунктом 1.8 договору передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Таким чином, позивач, всупереч вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", а також умов самого договору, отримав кошти на свій вкладний (депозитний) рахунок шляхом переказу коштів з іншого вкладного (депозитного) рахунку, який йому не належав.

Отже, внаслідок допущених порушень Банк уклав договір, на підставі якого відбувся платіж з метою надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а саме можливість отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Як зазначено вище, постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ Банку заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Втім, незважаючи на заборону, ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) з позивачем, чим порушено вимоги постанови № 692/БТ.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разівизнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Беручи до уваги те, що спірний правочин укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних, суд дійшов висновку про нікчемність договору від 02.03.2015 року № 006-21923-020315 в силу закону, що виключає необхідність визнання такого правочину недійсним у судовому порядку.

За таких обставин суд вважає, що позивач правомірно не включений до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) з підстав укладення даного правочину з порушенням публічного порядку, з наданням умовами договору переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, а також з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати суму вкладу внаслідок дроблення суми з рахунку іншого клієнта.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачем-1, як суб'єктом владних повноважень, надано суду належні та достатні докази того, що визнавши нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) від 02.03.2015 року № 006-21923-020315, та не включивши позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

У свою чергу позивачем не надано суду належних доказів, які б спростували доводи відповідачів про правомірність їх дій та рішень.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

За правилами статті 94 КАС України здійснені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню на його користь не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 9.4