Справа № 2а-1870/2492/11
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 грудня 2017 р. Справа № 2а-1870/2492/11
Суддя Харківського апеляційного адміністративного суду Бартош Н.С., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2011р. по справі № 2а-1870/2492/11

за позовом ОСОБА_1

до Тростянецької районної державної адміністрації третя особа Голова Тростянецької районної державної адміністрації Новохатський Олексій Миколайович

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2011р. відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тростянецької районної державної адміністрації, третя особа Голова Тростянецької районної державної адміністрації Новохатський Олексій Миколайович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Також апелянтом заявлене клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову суду, в обґрунтування якого позивач послалася на те, що 30.04.2012 р. вона народила доньку і перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а 08.06.2013 р. вона отримала тілесні пошкодження в результаті ДТП та після цього відновлювала свій фізичний стан.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 р. апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 4 ст. 189 КАС України та наданий апелянту тридцяти денний строк на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до Харківського апеляційного адміністративного суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 р. продовжено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги до 15.12.2017 р.

На виконання вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 р. від апелянта по справі вх. № 39103 від 01.12.2017 р. надійшло клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

У вказаному клопотанні позивач по справі послався на те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду по справі № 2а-1870/2492/11 була прийнята 27.09.2011 р., а повний текст постанови складено 03.10.2011 р. Отримавши постанову, позивач подала апеляційну скаргу, надіславши її поштою у строки визначені в постанові, але жодного документу по розгляду цієї апеляційної скарги їй не було надіслано, про що, на думку апелянта, свідчить відсутність в матеріалах справи доказу отримання нею ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 р. про повернення апеляційної скарги.

При цьому, апелянт зазначила, що вперше з матеріалами справи вона ознайомилась 15.09.2017 р., що підтверджується матеріалами справи, а до 15.09.2017 р. вона жодного разу не ознайомлювалась з матеріалами справи, оскільки мала проблеми зі здоров'ям і про ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 р., вона дізналась і ознайомилась зі змістом 15.09.1017 р.

Також апелянт по справі вказала на те, що отримавши постанову суду, позивач не мала можливості оскаржити її у строки, встановлені у постанові, адже була вагітна і в цей час проходила курс лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

З матеріалів справи вбачається, що копію рішення суду першої інстанції від 27.09.2011 р. позивач отримала 08.10.2011 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 130, т. 1) та самим апелянтом не заперечується, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції лише 27.09.2017 р., тобто майже через шість років після отримання копії постанови суду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

З наведеного вище вбачається, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений судом лише у випадку наявності поважних причин, які об'єктивно перешкоджали особі реалізувати своє процесуальне право на оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вже оскаржувалося рішення суду першої інстанції, про що свідчить подана нею апеляційна скарга від 07.11.2011 р., але ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 р. апеляційну скаргу повернуто заявнику. При цьому, сам по собі факт відсутності доказів отримання апелянтом вказаного рішення суду не є підставою для визнання поважними причин пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги, оскільки 26.11.2012 р. позивач зверталася до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2011 р., але ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2012 р. у задоволенні поданої заяви відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013 р. апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2012 р. - залишено без змін. При цьому, матеріалами справи підтверджено (згідно журналу судового засідання від 12.03.2013 р.), що позивач особисто була присутня у судовому засіданні, яке відбулося в цей день.

З наведено вбачається, що з моменту отримання копії постанови Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2011 р., позивачем неодноразово, в межах цієї справи реалізовувалися надані їй приписами КАС України права (апеляційне оскарження постанови Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2011 р. у 2011 році, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у 2012 році, апеляційне оскарження та особиста участь під час судового розгляду при оскарженні ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2012 р. у 2013 році), що свідчить про те, що об'єктивних перешкод на подання апеляційної скарги у строк, визначений ч. 2 ст. 186 КАС України у позивача не було.

На спростовання вказаних вище обставин апелянтом в клопотанні про поновлення строку на подання апеляційної скарги належних обґрунтувань не наведено.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Зважаючи на викладене вище, обставини наведені апелянтом в клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги не можуть бути визнані судом поважними, а тому у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись абз. 2 ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2011р. по справі № 2а-1870/2492/11 за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької районної державної адміністрації третя особа Голова Тростянецької районної державної адміністрації Новохатський Олексій Миколайович про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя: (підпис) Бартош Н.С.