Справа № 725/4270/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4270/17

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

29 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівцькій області про визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24.10.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 31.12.2016 року підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2, відповідно до наказу Відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (по особовому складу) № 155/ОС від 27.12.2016 року, було звільнено у запас Збройних Сил України за п. 5 статті 23 Закону України "Про Держану кримінально-виконавчу службу України" та п. 4 частини першої статті 77 Закону Україну "Про Національну поліцію" ( у зв'язку із скороченням штатів) з військової служби в Державній пенітенціарній службі України та в той же день - 31.12.2016 року виключено із списків особового складу та знято зі всіх видів забезпечення.

Згідно свідоцтва про хворобу № 333 від 27.12.2016 року Військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області" визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку та згідно висновку медико-соціальних експертних комісій Міністерства охорони здоров'я України довідка серія 12 ААА № 240962 від 13.02.2017 року встановлено третю групу інвалідності.

Для нарахування пенсії було видано довідку № 25/4-65 від 15.02.2017 року про додаткові види грошового забезпечення за 24 календарних місяці перед звільненням, яку разом з грошовим атестатом № 25/4-64 від 15.02.2017 року, через Відділ Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для підготовки документів моєї пенсійної справи та для нарахування і призначення пенсії.

З 01.01.2017 року позивачу було призначено пенсію, яка виплачується наданий час.

Комісією з ліквідації відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області (останнє місце служби до звільнення) надано довідку № 25/4-144 від 11.05.2017 року про проведення виплат вищевказаних матеріальних допомог за період з січня 2015 року по грудень 2016 року. Даною довідкою підтверджено постійність вищевказаних виплат та їх проведення за період 24 місяців до звільнення, з урахуванням утримання сум єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Проведення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні також підтверджується п. 2 Розділ "Інше" грошового атестату № 25/4-64 від 15.02.2017 року, який мною було передано до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області для нарахування і призначення мені пенсії ( на даний час знаходиться у матеріалах архівної особової справи).

В травні 2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, де при ознайомленні з розрахунком своєї пенсії встановив, що до складу додаткових видів грошового забезпечення, із складу яких нараховано основний розмір пенсії, безпідставно не включено виплачені за період з січня 2015 року по 31.12.2016 року суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової винагороди, компенсації за відпустки та грошової допомоги при звільненні.

29.05.2017 року на його адресу відповідач надіслав відповідь за вих. №91/К-11 згідно якої йому відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням при обчисленні пенсії всіх складових грошового забезпечення.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-XII) (редакції, чинній на час призначення пенсії) визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" (далі - постанова №393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Розмір додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII(далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - Постанова № 1294), упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до Постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст. 9-1 Закону № 2011-XII), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом №2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч.1 ст. 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за № 638/15329. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (п.п. 3 п. 5 Постанови № 1294, п.п. 30.4 п. 30 розділу XXX Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Таким чином, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія за якісне виконання службових обов'язків, щомісячна додаткова грошова винагорода, премія за результати роботи, матеріальна допомога на оздоровлення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Правова позиція у спірних правовідносинах відповідає позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15, яка відповідно частини 1 статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування в судовій практиці.

Зі змісту довідки №25/4-144 від 11.05.2017 року вбачається, що позивачу виплачувалися матеріальні допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань. З даного виду додаткового грошового забезпечення утримано страхові внески, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача при неврахуванні вказаних виплат при призначенні та перерахунку пенсії позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 24 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.