Справа № 315/924/17
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/924/17
Номер провадження № 2-а/315/26/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 рокум. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Телегуз С.М., при секретарі Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе адміністративний позов

ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, треті особи: військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», Указу Президента України від 21.07.2014 року її син ОСОБА_2 , 1981 року народження, був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період. 3 вересня 2014 року ОСОБА_2 прийняв присягу. Згідно витягу з наказу від 29 вересня 2014 року № 71 ОСОБА_2 прибув до складу сил та засобів сектору «Б», які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області з метою виконання службових завдань. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув в с. Березове Мар`їнського району Донецької області.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 2147 від 17.12.2014 року Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, довідкою про причину смерті від 22.11.2014 року, витягом із протоколу засідання Центральної військової лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, причиною смерті солдата ОСОБА_2 , 1981 року народження, є: «вогнепальне наскрізне кульове поранення тулубу. Травма органів грудної клітини з травмами черевної порожнини, шок».

Згідно довідки ВЧ ПП НОМЕР_2 від 22.10.2015 року № 1052, ОСОБА_2 дійсно у період з 26.09.2014 року по 19.11.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції поблизу м. Мар`їнка Донецької області.

30 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

19 червня 2017 року вона отримала відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 847/с, згідно якої документи щодо виплати одноразової допомоги повернуті без реалізації, оскільки неповний пакет документів. Також повідомлено, що документи щодо виплати одноразової допомоги надсилались до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, 19 липня 2017 року призначено комплексну посмертну експертизу, яку доручено провести Слов`янському відділенню Донецького обласного центру СПЕ. Після надходження висновку документи будуть повторно направлені до Департаменту.

Однак, після спливу терміну проведення експертизи, документи на виплату одноразової допомоги до Департаменту фінансів Міністерства оборони України не надсилались, рішення у встановлений законодавством строк про виплату одноразової грошової допомоги не приймалось.

Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними і які суперечать вимогам діючого законодавства, тому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату їй одноразової грошової допомоги, стягнути з відповідача на її користь одноразову грошову допомогу в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, що складає 842000 грн.

Позивач, представник позивача Шутак Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, прохали суд їх задовольнити.

Представник відповідача Куртмоллаєв А.Е. в судовому засідання позов не визнав та пояснив, що вимоги позивача є безпідставними та не обґрунтованими. Також зазначив, що позивачу не було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, а лише було повернуто подані ним документи, в зв`язку з неповним пакетом документів. Рішення з приводу можливості нарахування грошової допомоги Міністерством оборони України взагалі не приймалось, тому зобов`язання МОУ здійснити нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу буде передчасним. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, а також про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно зі статтею 16-1 Закону, випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до ч.1 ст.16-2 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно ст.16-3 Закону, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Відповідно до ч. 6, ч. 8, ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Судом встановлено, що відповідно до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», Указу Президента України від 21.07.2014 року ОСОБА_2 , 1981 року народження, був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період з 30.08.2014 року, про що свідчить довідка Гуляйпільського районного військового комісаріату № 880 від 25.11.2014 року (а.с.7). 3 вересня 2014 року ОСОБА_2 прийняв присягу.

Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2014 року № 183, солдата ОСОБА_2 вважати призначеним на посаду та таким, що з 31.08.2014 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Зарахувати на всі види забезпечення з 31.08.2014 року до військової частини НОМЕР_1 . Виплачувати надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу грошового забезпечення з урахуванням військового звання (а.с.8 на зв.).

Згідно витягу з наказу від 29 вересня 2014 року № 202 сапер інженерно саперного взводу 1 механізованого батальйону ОСОБА_2 вибув у відрядження згідно попереднього бойового розпорядження командувача військ ОК «Південь» від 24.09.2014 року № 01 в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції (а.с.8).

Згідно витягу з наказу від 29 вересня 2014 року № 71 сапер інженерно саперного взводу 1 механізованого батальйону ОСОБА_2 прибув у службове відрядження до складу сил та засобів сектору «Б», які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, з метою виконання службових завдань (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 загинув с. Березове Мар`їнського району Донецької області, про що свідчить довідка виконавчого комітету Верхньотерсянської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 24.11.1014 року № 17/02-07-25 (а.с.7 на зв.), копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24.11.2014 року (а.с.14 на зв.).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 2147 від 17.12.2014 року Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, довідкою про причину смерті від 22.11.2014 року, витягом із протоколу засідання Центральної військової лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, причиною смерті солдата ОСОБА_2 , 1981 року народження, є: «вогнепальне наскрізне кульове поранення тулубу. Травма органів грудної клітини з травмами черевної порожнини, шок. Травма, поранення та причина смерті так, пов`язані із захистом Вітчизни»» (а.с.12, 18).

Згідно довідки ВЧ ПП НОМЕР_2 від 22.10.2015 року № 1052, ОСОБА_2 дійсно в період з 26.09.2014 року по 19.11.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції поблизу м. Мар`їнка Донецької області (а.с.19).

30 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_2 (а.с.15-17), звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати їй одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (а.с.5-6).

19 червня 2017 року вона отримала відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 847/с, згідно якої документи щодо виплати одноразової допомоги повернуті без реалізації, оскільки неповний пакет документів. Також повідомлено, що документи щодо виплати одноразової допомоги надсилались до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, 19 липня 2017 року призначено комплексну посмертну експертизу, яку доручено провести Слов`янському відділенню Донецького обласного центру СПЕ. Після надходження висновку документи будуть повторно направлені до Департаменту.

Однак, після спливу терміну проведення експертизи, документи на виплату одноразової допомоги до Департаменту фінансів Міністерства оборони України не надсилались, рішення у встановлений законодавством строк про виплату одноразової грошової допомоги не приймалось.

Судом було встановлено, що позивач 30.05.2017 року звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 із відповідною заявою та надала копії документів, необхідних для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина рядового військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_2 під час проведення АТО.

Як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 847/с документи щодо виплати одноразової допомоги повернуті без реалізації, оскільки неповний пакет документів, а саме: відсутні документи, що свідчать про причину та обставини смерті, зокрема про те, що вона не пов`язана із вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, отримавши заяву позивача, був зобов`язаний прийняти рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги і це рішення може бути предметом оскарження у суді.

Однак, відповідач відповідне рішення не прийняв та вийшов за межі своїх повноважень, повернувши позивачеві документи. Тобто, вбачається, що в даному випадку відповідачем по відношенню до позивача було допущено бездіяльність щодо не розгляду по суті поданої ним заяви та документів для призначення одноразової грошової допомоги.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач, посилаючись на протиправність дій відповідача, просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення одноразової грошової допомоги та стягнути з відповідача на свою користь одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина.

Проте, як було встановлено судом в ході судового розгляду, подані позивачем документи Департаментом фінансів Міністерства оборони України не розглядались та питання щодо фактичного призначення одноразової грошової допомоги по суті не вирішувалось, оскільки було прийнято рішення про повернення документів.

Тому в цьому питанні суд звертає увагу на ті обставини, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень зокрема з боку органів державної влади, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав фізичної особи та породжує контроль за правомірністю прийняття суб`єктом владних повноважень рішення або вчинення певних дій.

Разом із цим, судовий орган не може брати на себе обов`язок по захисту прав особи на майбутнє або вирішенню в односторонньому порядку питань, які відносяться до повноважень органів державної влади та які ними не вирішувались. Позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, з урахуванням конкретних обставин даної справи, є формою втручання у виключні повноваження суб`єкта владних повноважень - Міністерства оборони України, а тому суд не може перебирати на себе функцію іншого державного органу.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13 у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Оскільки звернення про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Разом з тим, як було встановлено в ході судового розгляду, в межах спірних правовідносин відповідачем було порушено право позивача на належний розгляд його заяви та документів про призначення одноразової грошової допомоги, що в свою чергу свідчить про необхідність зобов`язання відповідача вчинити такі дії.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем судовий збір не сплачувався у відповідності до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства оборони України.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 94, 158-163 КАС України, суд, -,

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, треті особи: військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства Оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Зобов`язати Міністерство Оборони України прийняти рішення з питання нарахування та виплати одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства Оборони України на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С. М. Телегуз