Справа № 822/2304/17
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2304/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівЛабань Г.В. Ковальчук О.К. Петричковича А.І.
при секретарі за участі:Вересняк А.А. представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" до Державної фіскальної служби України , Головного управління ДФС у Хмельницькій області , Білогірського відділення Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" (далі - позивач, ТОВ "Поділля Елеватор") звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі відповідач 2) та Білогірського відділення Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі - відповідач 3), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність ДФС України, ГУ ДФС у Хмельницькій області та Білогірського відділення Славутської ОДПІ щодо незабезпечення автоматичного збільшення суми, на яку ТОВ "Поділля Елеватор" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки корегування в єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 650000 грн. задекларованих згідно уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 (реєстраційний номер );

- зобов'язати ДФС України, ГУ ДФС у Хмельницькій області та Білогірське відділення Славутської ОДПІ відобразити в системі електронного адміністрування ПДВ суму, на яку ТОВ "Поділля Елеватор" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину від'ємного значення у розмірі 650000,00 грн., задекларованої згідно уточнюючого розрахунку (реєстраційний номер ) до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ "Поділля Елеватор" подало до Білогірського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС в Хмельницькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015.

У грудні 2015 ТОВ "Поділля Елеватор" подало до Білогірського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС в Хмельницькій області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 № по рядках 26 та 31 задекларовано суму 650000,00 грн. Проте, відповідне коригування за уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ не було здійснено.

19.06.2017 ТОВ "Поділля Елеватор" звернулось до ДФС України з листом, у відповіді на який ДФС України повідомила про відмову у відображенні в системі електронного адміністрування ПДВ показників рядка 31 уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015.

Позивач вважає, що відповідачі протиправною бездіяльністю порушили права позивача та звернулися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, підтримали надали письмові заперечення на позов, в яких відповідачі просили суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що діючим законодавством в системі електронного адміністрування ПДВ не передбачене подання уточненого розрахунку до податкової декларації з ПДВ для збільшення суми від'ємного значення ПДВ.

Разом з тим представники відповідачів звернули увагу суду на те, що, на їх думку, позивач порушив шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративний позовом, у зв'язку з чим просили позов залишити без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представників відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, та зазначає, що відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим згідно п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання в будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 Податкового Кодексу України встановлений строк давності тривалістю 1095 днів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи., оскільки встановив, що станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, останнім не пропущений строк звернення до суду визначений ст. 102 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ТОВ "Поділля Елеватор" () є платником ПДВ та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

20.03.2015 ТОВ "Поділля Елеватор" подало до Білогірського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС в Хмельницькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015.

У грудні 2015 ТОВ "Поділля Елеватор" подало до Білогірського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС в Хмельницькій області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 № по рядках 26 та 31 задекларовано суму 650000,00 грн.

Однак, за поданим уточнюючим розрахунком коригування від'ємних значень у системі електронного адміністрування податку на додану вартість не відбулось, що стало підставою для звернення платника податку з листами до контролюючих органів усіх рівнів. Зокрема, у відповідь на звернення товариства ДФС України своїм листом від 21.07.2017 №15716/6/99-99-12-03-01-15 повідомила позивача про відмову у відображенні в системі електронного адміністрування ПДВ показників рядка 31 уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015.

Не погоджуючись із позицією ДФС України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п.180.1 ст.180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

До податкового кредиту згідно п.198.1 ст.198 ПК України відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до абз.1 п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно із абз.1 п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

В силу абз.2 п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (абз.10 п.201.10 ст.201 ПК України).

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Така податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем (абз.5 п.201.10 ст.201 ПК України).

Отже, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. В свою чергу, покупець може отримати зареєстровану податкову накладну, надіславши запит до Єдиного реєстру податкових накладних в електронному вигляді.

Відповідно до абз.13 п.201.10 ст.201 ПК України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Правила реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246.

Згідно із абз.3 п.198.6 ст.198 ПК України суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

На виконання вищезазначених вимог ПК України, 20.03.2015 ТОВ "Поділля Елеватор" подало до Білогірського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС в Хмельницькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015.

У грудні 2015 ТОВ "Поділля Елеватор" подало до Білогірського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС в Хмельницькій області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 № по рядках 26 та 31 задекларовано суму 650000,00 грн.

Однак, податковим органом не забезпечено відображення у системі електронного адміністрування ПДВ заявлених позивачем в уточнюючому розрахунку відомостей.

Контролюючий орган в поданих запереченнях наголошує на тому, що для збільшення суми від'ємного значення ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ не передбачене подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015, а також робить посилання на застосування спеціальних норм податкового законодавства, а саме на постанову Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість", якою затверджений Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість та на те, що 29.07.2015 набрав чинності Закон України від 16.07.2015 №643-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість", відповідно до якого всі складові формули, визначені приписами пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, на третій робочий день після набрання чинності цим Законом дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 01.07.2015 (п.34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України).

З вказаним твердженням відповідача суд не погоджується та вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом пп.4 п.34 підрозділу 2 розділу XX ПК України визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку.

В свою чергу, до податкової звітності з податку на додану вартість згідно пункту 8 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23.09.2014 №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13), належать:

- податкова декларація з податку на додану вартість з додатками;

- уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками;

- розрахунок податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п.50.1 ст.50 ПК України якою у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, подання уточнюючого розрахунку для виправлення самостійно виявленої помилки відповідає нормам ст.50 ПК України, а не включення цієї суми від'ємного значення до складу суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що одночасно означає не відображення цієї суми в картці інтегрованого рахунку ТОВ "Поділля Елеватор" у системі електронного адміністрування ПДВ, є порушенням майнових прав, так як ця сума фактично є сумою надмірно сплаченого податку.

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої згідно із Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку застосуванню підлягають загальні норми податкового законодавства та робить висновок, що уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період (лютий 2015 року), поданий позивачем у грудні 2015 до контролюючого органу, є однією з форм податкової звітності з ПДВ, а отже сформовані у ньому позивачем показники (зокрема рядок 24) мали бути враховані ДФС України при автоматичному збільшенні суми, на яку ТОВ "Поділля Елеватор" має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від'ємного значення за лютий 2015 у сумі 650000,00 грн., а тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача збільшити реєстраційну суму на величину від'ємного значення, зазначеного в рядку 24 уточнюючого розрахунку та відобразити у системі електронного адміністрування ПДВ.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що відповідно до положень Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою КМУ від 16.10.2014 №569 - система електронного адміністрування ПДВ організована та централізована на рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

З врахуванням наведеного, суд робить висновок, що Головне управління ДФС України у Хмельницькій області та Білогірське відділення Славутської ОДПІ не наділенні повноваженнями щодо внесення будь-яких змін до системи електронного адміністрування ПДВ, а отже, в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність зазначених відповідачів щодо не включення в розрахунок в системі електронного адміністрування ПДВ суми податку, на яку позивач, як платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідач не вчинив жодних дій, направлений на коригування за уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з ПДВ позивача, відтак відповідач допустив бездіяльність, яку суд визнає протиправною.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо збільшення суми, на яку товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, у розмірі 650000,00 грн, задекларованої згідно уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 (реєстраційний №).

Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити в системі електронного адміністрування ПДВ суму, на яку товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 (реєстраційний №) в розмірі 650000,00 грн .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Елеватор" 9750,0 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2017 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/Г.В. Лабань О.К. Ковальчук А.І. Петричкович
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань