Справа № 742/4236/15-а
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/170/17
Єдиний унікальний № 742/4236/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити певні дії. Уточнені позовні вимоги мотивує тим, що є інвалідом першої групи, з 1998 року отримує пенсію по інвалідності та потребує постійного стороннього догляду. Разом з нею проживав її син ОСОБА_2, який був інвалідом армії третьої групи, внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, і йому надавалася 50% знижка плати за житлово -комунальні послуги відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», та позивач перебувала на його утриманні. У 2015 році син позивача помер і надання даних пільг відповідач припинив, мотивуючи тим, що оскільки син позивача будучи інвалідом армії третьої групи помер і на момент смерті не був військовослужбовцем то на членів його сім»ї не поширюються пільги, які він отримував до смерті. Оскільки, такі дії позивач вважає протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, вона і звернулася з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права, а саме визнання протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради щодо невнесення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відомостей про позивача та зобов»язання внести відповідні відомості; визнання протиправним припинення виплати пільг та зобов»язання надавати пільги, передбачені ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як непрацездатному члену сім»ї, звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби.

Позивач в судове засідання не з»явилася, проте її представник адвокат Денисенко С.В. просив справу розглядати без участі позивача. Уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом першої групи (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, який був сином ОСОБА_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 за життя отримував пенсію по інвалідності, як інвалід армії третьої групи (а.с.6).

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов»язання внести відомості про неї до Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги, як про особу, яка має право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як матері померлого військовослужбовця, інваліда третьої групи, відмовлено (а.с.24,43).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2017 року, постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.83).

У відповідності до ч.5 ст.227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов»язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов»язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 6 ст.18 Закону передбачено, що вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти-інваліди з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Зокрема, у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що звільненим з військової служби особам, які стали інвалідами під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством.

За змістом зазначеної норми обов'язковою умовою поширення дії такої пільги на членів сім'ї звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби, є факт їх перебування на утриманні такої особи.

Оскільки після смерті звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби, необхідність додаткового соціального захисту членів сім'ї, які перебували на утриманні, не зникає, а навпаки зростає, а тому і надання такої пільги не може бути припинене після смерті звільненої з військової служби особи.

До того ж, зазначена норма закону не містить прямої вказівки про припинення надання такої пільги членам сім'ї після смерті звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки припинення надання передбачених ч.5 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільг після смерті звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби, членам їх сімей, які перебували на її утриманні, суперечить закону, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 18, 71, 86, 158-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради щодо невнесення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відомостей про ОСОБА_1 як особу, яка має право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відомості про ОСОБА_1 як особу, яка має право на пільги за соціальною ознакою відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Визнати протиправним припинення управлінням праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради виплати ОСОБА_1 пільг, передбачених ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як члену сім»ї, після смерті звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради поновити ОСОБА_1 надання пільг, передбачених ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як непрацездатному члену сім»ї, звільненої з військової служби особи, яка стала інвалідом під час проходження військової служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Прилуцький міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О.Циганко