Справа № 824/760/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/760/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДФС України у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.09.2017 р. №.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що внаслідок проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих Буковинською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України, у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2013 р., квітень 2013 р., травень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013 р., грудень 2013 р., лютий 2014 р., березень 2014 р., червень 2014 р., липень 2014 р., серпень 2014 р., вересень 2014 р., жовтень 2014 р., листопад 2014 р., грудень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 року. За наслідками перевірки складено акт перевірки від 30.08.2017 р. №3403/24-13-12-05/00729868, встановлено порушення граничного строку грошового зобовязання по деклараціях з податку на додану вартість та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення про сплату штрафу у розмірі 20% у сумі 32966,35 гривень.

Позивач зазначає, що Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України заснована на державній власності, власних або орендованих виробничих потужностей не має та не є сільськогосподарським підприємством, що свідчить про безпідставність застосування податковим органом фінансових санкцій за порушення порядку сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, як сільськогосподарського підприємства.

Крім того, позивач зазначає, що у звязку з відсутністю механізму, який регулював би можливість Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України здійснювати зарахування на спеціальний рахунок, позивач з вересня 2012 р. був позбавлений законної можливості проводити перерахунки на спеціальний рахунок відкритий в ГУДКСУ у Чернівецькій області. Позивач вважає безпідставними висновки податкового органу щодо порушення терміну перерахування сум податку на додану вартість за період до грудня 2014 р., оскільки тільки у грудні 2014 р. Держказначейство у Чернівецькій області відкрило Буковинській державній сільськогосподарській дослідній станції Національної академії аграрних наук України новий рахунок №8880, що дало йому нарешті змогу акумулювати суми ПДВ на власному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ.

Позивач також вказує, що податковим органом порушено строк на застосування до платника податків штрафних санкцій по деклараціям за березень 2013 р., квітень 2013 р., травень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013 р., грудень 2013 р., лютий 2014 р., березень 2014 р., червень 2014 р., липень 2014 р., серпень 2014 року.

Позивач зазначає, що починаючи з січня 2015 р. Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України розпочала акумулювання коштів ПДВ на спеціальному рахунку, однак податковим органом неправомірно віднесено вказані суми до зарахування в рахунок погашення боргу за попередні періоди.

Представник позивача в судове засідання не зявився. 21.11.2017 р. від представника Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 21.11.2017 р. від представника Чернівецької об`єднаної Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того, 17.10.2017 р. до суду надійшли письмові заперечення Чернівецької об`єднаної Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області, де вказано наступне. Податковим органом 30.08.2017 р. проведена камеральна перевірка даних, задекларованих Буковинською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України, у податковій звітності з податку на додану вартість за березень 2013 р., квітень 2013 р., травень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013 р., грудень 2013 р., лютий 2014 р., березень 2014 р., червень 2014 р., липень 2014 р., серпень 2014 р., вересень 2014 р., жовтень 2014 р., листопад 2014 р., грудень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 р., за наслідками якої встановлено порушення граничного строку грошового зобовязання по деклараціях з податку на додану та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало те, що Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України підпадає під дію спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, відповідно до якого сума ПДВ, нарахована позивачем на вартість поставлених ним товарів, не підлягає сплаті до бюджету та повинна акумулюватись на спеціальних рахунках. Крім того, законодавством зобовязано позивача складати податкову декларацію та подавати її в електронному вигляді до територіального органу ДФС із обовязковим зазначенням реквізитів спеціального рахунку. Відповідач вважає безпідставними посилання позивача на відсутність механізму, який регулював би можливість Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України здійснювати зарахування з ПДВ на спеціальний рахунок протягом 2012-2015 років. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не надав доказів того, що ним вживалися заходи для врегулювання питання, повязаного з виконанням умов перебування на спеціальному режимі оподаткування.

Щодо строків давності для застосування штрафних санкцій, податковий орган зазначив, що 1095-денний строк для застосування до платника податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату слід відраховувати саме з моменту сплати грошового зобовязання. Податковий орган також зазначив, що позивач згідно норм чинного законодавства, як сільськогосподарське підприємство, зобовязаний був відкрити спеціальні рахунки, а тому вважає безпідставним твердження позивача про неможливість відкриття такого рахунку.

Додатково податковий орган зазначив про необґрунтованість тверджень позивача, що Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України не є сільськогосподарським підприємством, оскільки перебування на спеціальному режимі оподаткування є добровільним і позивач сам виявив бажання перебувати на спеціальному режимі оподаткування ПДВ, як сільськогосподарське підприємство, оскільки в іншому випадку позивач мав би сплачувати ПДВ на загальних підставах.

ОСОБА_1 з ч. 6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 інформації з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України (ідентифікаційний код 00729868, 58026, м. Чернівці, вул. Кузнецова, буд. 21А) значиться як державна організація. ОСОБА_1 039 з Реєстру платників податків на додану вартість позивач, як сільськогосподарське підприємство, здійснює вирощування зернових та технічних культур та згідно рішення №83 від 01.04.2014 р. внесене до Реєстру неприбуткових установ та організацій. (а.с. 49-59).

До матеріалів справи додано листи Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України від 12.01.2015 р., від 09.10.2015 р. та від 18.09.2017 р., адресовані Головному управління ДФС у Чернівецькій області, де позивач зазначає, що Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України є сільськогосподарським товаровиробником та подавала у 2013-2016 р. скорочену податкову декларацію, відповідно до ст. 209 ПК України. Крім того, позивач зазначив про відсутність можливості до 2015 р. вносити накопичену суму ПДВ на спеціальний рахунок. (а.с. 26, 75, 77-79).

Відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (далі - Держказначейство у Чернівецькій області) від 24.03.2014 р. зазначено, що позивач дійсно обслуговується в Держказначействі у Чернівецькій області та фінансується за рахунок коштів державного бюджету. (а.с. 74).

Позивачем подавались до податкового органу податкові декларації з ПДВ помісячно за 2013 - 2015 роки, в яких відображено суми, що підлягали сплаті за відповідний місяць. (а.с. 126-178).

До матеріалів справи позивачем додано платіжні доручення: №27 від 29.01.2015 р. в сумі 1879 грн про перерахування ПДВ за грудень 2014 р., №66 від 10.02.2015 р. в сумі 1615,70 грн про перерахування ПДВ за січень 2015 р., №99 від 27.02.2015 р. в сумі 19719,92 грн про перерахування ПДВ за січень 2015 р., №157 від 16.03.2015 р. в сумі 8000 грн про перерахування ПДВ за лютий 2015р., №197 від 30.03.2015 р. в сумі 15486,28 грн про перерахування ПДВ за лютий 2015 р., №177 від 24.03.2015 р. в сумі 2750 грн про перерахування ПДВ за лютий 2017 р., №327 від 25.05.2015 р. в сумі 17375 грн про перерахування ПДВ за квітень 2015 р., №280 від 27.04.2015 р. в сумі 23633 грн про перерахування ПДВ за березень 2015 року. (а.с. 87-90).

Податковим органом проведена камеральна перевірка даних, задекларованих Буковинською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України, у податковій звітності з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, результати якої зафіксовані в Акті від 30.08.2017 р. №3403/24-13-12-05/00729868. (а.с. 14-20).

На підставі проведеної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.09.2017 року №, яким зобовязано Буковинську державну сільськогосподарську дослідну станцію Національної академії аграрних наук України сплатити штраф у розмірі 20% суми грошового зобовязання 164831,75 грн, що скалало 32966,35 гривень. Крім того, податковим органом було складено розрахунок штрафних санкцій на загальну сумі 32966,35 гривень. (а.с. 22-24).

Позивач звертався 12.01.2015 р. до Держказначейство у Чернівецькій області з листом щодо розяснення можливості чи неможливості використання коштів на спеціальному рахунку, однак останнім розяснення з цього приводу не було надано з тих підстав, що органи Казначейства не володіють повноваженнями щодо надання правової оцінки чи тлумачення законодавства. Крім того, позивач у листі від 09.10.2015 р. та у скарзі від 18.09.2017 р. на податкове повідомлення-рішення повідомляв податковий орган про неможливість до 2015 року зараховувати кошти на спеціальний рахунок у звязку з відсутністю правових підстав регулювання такого зарахування. (а.с. 26-28, 75).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобовязаний перевірити дотримання вказаних критеріїв субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до п. 75.1.1 ст. 75 та п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N2755-VI (далі ПК України) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій). Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Предметом камеральної перевірки є подані платником податків декларації та розрахунки. Під час такої перевірки перевіряються дані, задекларовані платником податків у звітності з відповідного податку.

Оскільки предметом контролю при проведенні камеральної перевірки є правильність складання податкових декларацій (розрахунків), то документами, які мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Камеральна перевірка може проводитися виключно на підставі даних, вказаних в звітності.

Періодичність проведення камеральних перевірок чинним законодавством не визначена, відповідно, податковий орган може проводити таку перевірку після кожного подання платником податків декларації (розрахунку). Таким чином строки проведення камеральних перевірок залежать від строків подачі звітності за конкретний період.

Камеральні перевірки податкової звітності з ПДВ платників податку юридичних осіб проводяться працівниками підрозділів оподаткування юридичних осіб протягом 30 днів, наступних за останнім днем граничного строку подання звітної податкової декларації до органу ДПС або днем фактичного подання уточнюючого розрахунку (лист ДПАУ від 23.03.2011 р. № 8073/7/16-1617).

ОСОБА_1 п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації. Судом встановлено, що позивачем вчасно подано податкову звітність за березень 2013 р., квітень 2013 р., травень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013 р., грудень 2013 р., лютий 2014 р., березень 2014 р., червень 2014 р., липень 2014 р., серпень 2014 р., вересень 2014 р., жовтень 2014 р., листопад 2014 р., грудень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 р., з податку на додану вартість, однак розрахунки до 2015 року проведені не були.

У відповідності до положень п. 209.2 ст. 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Для такого акумулювання сільськогосподарські підприємства зараховують кошти на власні рахунки в системі електронного адміністрування податку, відкриті для перерахування коштів на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Кошти, зараховані на такі рахунки в системі електронного адміністрування податку, автоматично протягом операційного дня, в якому кошти надійшли на такі рахунки, перераховуються органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на спеціальні рахунки сільськогосподарських підприємств, відкриті в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Сільськогосподарські підприємства - суб'єкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, повинні забезпечити перерахування на їх рахунок у системі електронного адміністрування податку, відкритий для перерахування коштів на спеціальні рахунки, коштів у розмірі, достатньому для перерахування на спеціальний рахунок на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 р. №11 (зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2012 р. N 779) (далі Порядок №11).

Так, згідно пунктів 2, 3, 4 Порядку №11 сільськогосподарське підприємство у разі обрання спеціального режиму оподаткування відкриває протягом одного звітного (податкового) періоду спеціальний рахунок (поточний рахунок із спеціальним режимом використання) відповідно до законодавства за умови подання засвідченої органом державної податкової служби копії свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування.

На підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарське підприємство веде реєстри виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, складає податкову декларацію і в строки, встановлені статтею 203 Кодексу, подає її разом з копіями записів у зазначених реєстрах за відповідний період в електронному вигляді до органу державної податкової служби.

Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів за кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які поставляються підприємствами первинного виноробства), тобто різниця між сумою податкового зобов'язання за звітний (податковий) період та сумою податкового кредиту за такий період перераховується сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету.

Сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період.

Сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду справи Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України зареєстрована в Чернівецькій об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області є сільськогосподарською організацією та користується спеціальним режимом оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, а тому суд не бере до уваги доводи позивача про те, що Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України не є сільськогосподарською організацією.

Суд звертає увагу, що на виконання п. 209.2 ст. 209 ПК України, позивачем було відкрито спеціальний рахунок №1286 в ГУДКСУ у Чернівецькій області, проте вказаний рахунок вимагав прийняття порядку його застосування, а тому по листопад 2014 р., кошти на вказаний рахунок не зараховувалися.

Дійсно, суд звертає увагу відповідача, що згідно п. 9 ст. 13 Бюджетного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначалось, що створення позабюджетних фондів органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування та іншими бюджетними установами не допускається. Відкриття позабюджетних рахунків для розміщення бюджетних коштів (включаючи власні надходження бюджетних установ) органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування та іншими бюджетними установами забороняється, крім випадку, передбаченого частиною восьмою статті 16 цього Кодексу, а також крім розміщення закордонними дипломатичними установами України бюджетних коштів на поточних рахунках іноземних банків у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та розміщення вищими і професійно-технічними навчальними закладами на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право.

Так, з аналізу норм законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин прослідковується невідповідність п. 209.2 ст. 209 ПК України, Порядку №11 пункту п. 9 ст. 13 Бюджетного кодексу України. Зазначена невідповідність була усунена лише після внесення змін до зазначеного Порядку №11 постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2012 р. N 779, внаслідок чого позивачу було відкрито спеціальний рахунок №1286 в ГУДКСУ у Чернівецькій області.

Однак, суд звертає увагу податкового органу, що механізм, який регулював би можливість Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України здійснювати зарахування на спеціальний рахунок був відсутній, а тому до 2015 р. позивач був позбавлений законної можливості проводити перерахунки на спеціальний рахунок №1286 відкритий в ГУДКСУ у Чернівецькій області.

Судом встановлено, що в грудні 2014 р. ГУДКСУ у Чернівецькій області відкрило позивачу новий рахунок №8880, що дало йому змогу акумулювати суми ПДВ на власному рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ. А відтак, суд вважає обґрунтованим та вмотивованим твердження Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України щодо неможливості фактичного акумулювання коштів суми ПДВ на спеціальному рахунку у 2013 році та у 2014 році по листопад 2014 року.

Стосовно строків застосування фінансових санкцій, суд зазначає наступне.

Так, згідно п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З даної норми вбачається, що податковий орган вправі не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків.

Пунктом 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

При цьому, згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України не сплачена платником податків у встановлений цим Кодексом строк сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, стають податковим боргом.

У відповідності до п. 59.1. ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Судом встановлено, що податковим органом вимогу про перерахування суми податку на додану вартість не надсилалась позивачу.

У відповідності до п. 114.1 ст. 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач у 2015 р. самостійно перерахував суму податку на додану вартість згідно поданих ним декларацій, що підтверджується платіжними дорученнями: №27 від 29.01.2015 р. в сумі 1879 грн про перерахування ПДВ за грудень 2014 р., №66 від 10.02.2015 р. в сумі 1615,70 грн про перерахування ПДВ за січень 2015 р., №99 від 27.02.2015 р. в сумі 19719,92 грн про перерахування ПДВ за січень 2015 р., №157 від 16.03.2015 р. в сумі 8000 грн про перерахування ПДВ за лютий 2015р., №197 від 30.03.2015 р. в сумі 15486,28 грн про перерахування ПДВ за лютий 2015 р., №177 від 24.03.2015 р. в сумі 2750 грн про перерахування ПДВ за лютий 2017 р., №327 від 25.05.2015 р. в сумі 17375 грн про перерахування ПДВ за квітень 2015 р., №280 від 27.04.2015 р. в сумі 23633 грн про перерахування ПДВ за березень 2015 р., тобто тоді, коли було визначено порядок відкриття спеціального рахунку і його обслуговування. Податковий орган виявив прострочення перерахування тільки в серпні 2017 року, податкове повідомлення- рішення винесено у вересні 2017 року, однак у зв'язку із тим, що вказані суми можуть бути (стягнуті) перераховані протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу і фактично були перераховані у період часу: січень - травень 2015 року, то визначений спеціальним законом строк 1095 днів на стягнення податкового боргу не був порушений.

Однак, відповідачем по деклараціям за березень 2013 р., де граничний строк стягнення 30.03.2016 року, квітень 2013 р., де граничний строк стягнення 30.04.2016 року, травень 2013 р., де граничний строк стягнення 30.05.2016 року, серпень 2013 р., де граничний строк стягнення 30.08.2016 року, вересень 2013 р., де граничний строк стягнення 30.09.2016 року, грудень 2013 р., де граничний строк стягнення 30.12.2016 року, лютий 2014 р., де граничний строк стягнення 30.02.2017 року, березень 2014 р., де граничний строк стягнення 30.03.2017 року, червень 2014 р., де граничний строк стягнення 30.06.2017 року, липень 2014 р., де граничний строк стягнення 30.07.2017 року, серпень 2014 р. де граничний строк стягнення 30.08.2017 року, порушено строк на застосування до платника податків штрафних санкцій.

А тому, в силу положень п. 114.1 ст. 114 ПК України (граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань), не можна було визначати штрафні санкції за цими зобов'язаннями.

При цьому суд зазначає, що термін застосування до платників податків штрафних санкцій такий самий, як термін позовної давності згідно ст. 102 ПК України. Податкова служба може нарахувати суму грошових зобов'язань не пізніше закінчення дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (уточнюючого розрахунку до неї) та /або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом. Після закінчення зазначеного вище строку давності донараховане грошове зобов'язання стає безнадійним податковим боргом і списується з платника податків самим податковим органом. Строк примусового стягнення з платника податків податкового боргу становить 1095 днів з дня його виникнення.

З огляду на наведене, суд не приймає твердження відповідача про те, що 1095 - денний строк для застосування до платника податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату слід вираховувати саме з моменту сплати позивачем грошового зобов'язання, оскільки моментом відліку часу для їх застосування є дата виникнення податкового боргу, який виникає з дня його несплати, а не навпаки. Сплата грошового зобов'язання із затримкою є підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій, однак при цьому такі штрафні санкції можуть бути застосовані в межах строку 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням наведеного, в цій частині рішення відповідача прийнято понад строки визначені ст. 102 ПК України, п. 114.1 ст. 114 ПК України.

При цьому суд зазначає, що позивач самостійно визначив свої зобов'язання шляхом подання декларацій з податку на додану вартість і з незалежних від нього причин не мав змоги акумулювати визначені кошти, а тому суд вважає, що застосована податковим органом штрафна санкція за затримку перерахування податку на додану вартість є неправомірною та такою, що прийнята необґрунтовано без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо і непропорційно.

Крім того, судом надано належну оцінку діям позивача під час звернення до Держказначейства у Чернівецькій області з листом щодо розяснення можливості чи неможливості використання коштів на спеціальному рахунку, що свідчать про намагання Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України вирішити законодавчу невизначеність щодо неможливості зарахування коштів на спеціальний рахунок ПДВ та їх використання. Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово надав податковому органу пояснення щодо виникнення труднощів при зарахуванні коштів на спеціальний рахунок, як того вимагає законодавство, що дає суду підстави вважати неперерахування самостійно визначених зобовязань зі сплати ПДВ, такими що виникли не з вини платника податку, а відтак застосування штрафу є безпідставним.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкове-повідомлення рішення від 28.09.2015 року № НОМЕР_1 прийняте ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області без зясування необхідних обставин та без дотримання вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Чернівецька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області не довела правомірність прийнятого рішення.

ОСОБА_1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд вирішує повернути позивачу сплачений судовий збір в сумі 1378 грн. згідно квитанції №190 від 29.01.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області від 28.09.2015 року № НОМЕР_1.

3. Повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

ОСОБА_1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна