Справа № 804/9096/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 р. справа № 804/9096/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Попович Н.М.

за участю сторін:

представника позивача Шипілової О.О.

представника відповідача Чохелі Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротайр Україна» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.11.2016 р.,-

в с т а н о в и в:

19 грудня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротайр Україна» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 16.11.2016 р. в частині нарахування пені та штрафних санкцій у загальному розмірі 4 403, 35 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в акті перевірки № 3542/04-62-14-02/37212832 від 04.10.2016 р. відповідачем помилково визначено момент (дату) фактичного надходження до України суми валютної виручки за договором № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р. та контрактом № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р., що стало підставою для нарахування ТОВ «Євротайр Україна» пені у розмірі 692,72 грн. за порушення строку надходження валютної виручки. З цього приводу позивач зазначив, що кошти у розмірі 1 597,50 доларів США та 1 557,83 доларів CША від нерезидентів за укладеними угодами надійшли у встановлений законом для повернення валютної виручки строк на розподільчий рахунок позивача, відкритий ТОВ «Євротайр Україна» в ПАТ КБ «Приватбанк». Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів, а тому підстави для нарахування позивачу пені за порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» відсутні. Крім того, позивач вважає, що відповідачем в акті перевірки помилково визначено момент (дату) фактичного переміщення товару через митний кордон України для подальшого оформлення в режимі «імпорт» за контрактом E-D/2015/1 від 04.08.2015 р., що стало підставою для нарахування ТОВ «Євротайр Україна» штрафних санкцій на суму 3 710,63 грн. Позивач стверджує, що моментом перетину митного кордону товаром, поставленим за даним контрактом, є саме дата проставлення відмітки на бортовому коносаменті № ODS-066Xe «під митним контролем», здійсненої митним органом 06.01.2016 року, що підтверджується листом Одеської митниці № 4235/10/15-70-61 від 25.11.2016 р. Посилаючись на сукупність викладених обставин, позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 16.11.2016 р. в частині нарахування пені та штрафних санкцій у загальному розмірі 4 403, 35 грн. (а.с. 4-10).

Представником відповідача за довіреністю Чохелі Т.Р. надані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що в листопаді 2016 року посадовими особами Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (на даний час - ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра) Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Євротайр Україна» при виконанні вимог зовнішньоекономічного контракту № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р., укладеного із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан), № ЕТУ-ЕТКЗ-06-2015 від 15.06.2015 р., укладеного із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан), № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р., укладеного із нерезидентом - компанією «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika), № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р., укладеного із нерезидентом «SC EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Romania) за період з 29.12.2014 p. по 31.05.2016 р. та з питань своєчасності надання декларації про валютні цінності, що належать резиденту України та знаходяться за її межами до ДПІ, за результатами якої складено акт № 3542/04-62-14-02/37212832 від 04.10.2016 р. Представник відповідача зазначив, що відповідно до висновків акту перевірки, в діях позивача встановлено наступні порушення: ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.94 р., з урахуванням п.1 постанови Правління НБУ № 581 від 03.09.2015 р., № 863 від 04.12.2015 р., № 140 від 03.03.2016 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по взаєморозрахунках із нерезидентом «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika) за контрактом № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р. - у вигляді несвоєчасного отримання імпортного товару; ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 р., з урахуванням п.1, 2 постанов Правління НБУ № 140 від 03.03.2016 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по контракту № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р., укладеного із нерезидентом «SC EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Romania) - у вигляді несвоєчасного отримання валютної виручки; ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.1994 р., з урахуванням п.1, 2 постанов Правління НБУ № 178 від 01.12.2014 р., № 160 від 03.03.2016 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по контракту № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р., укладеного із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан) - у вигляді несвоєчасного отримання валютної виручки. Зазначені порушення стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 16.11.2016 р., за яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 8 271,15 грн. Зазначені висновки податкового органу та прийняте за ними рішення представник відповідача вважає законними та обґрунтованими. Відповідач у запереченнях також зазначив, що відмітка від 06.01.2016 р. на бортовому коносаменті, на який позивач посилається у позовній заяві, свідчить про надходження вантажу на борту судна на територію пункту пропуску «Одеський морський порт», а не про фактичний перетин вантажем митного кордону України, який відбувся тільки 07.01.2016 року. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 73-74).

В судовому засіданні 17.08.2017 року представник позивача за довіреністю Шипілова О.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю Чохелі Т.Р. проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях проти адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротайр Україна» зареєстровано 29.07.2010 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської ради та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському (Бабушікінському) районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

У відповідності з листами-повідомленнями ПАТ КБ «Приватбанк» щодо порушення ТОВ «Євротайр Україна» термінів розрахунків при виконанні зовнішньоекономічних контрактів: № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р., укладеного із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан), № ЕТУ-ЕТКЗ-06-2015 від 15.06.2015 р., укладеного із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан), № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р., укладеного із нерезидентом - компанією «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika), № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р., укладеного із нерезидентом «SC EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Romania), на підставі наказу № 1186 від 21.09.2016 р., посадовими особами податкового органу в період з 21 по 27 вересня 2016 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконані вимог зазначених вище зовнішньоекономічних контрактів за період з 29.12.2014 p. по 31.05.2016 р. та з питань своєчасності надання до податкового органу декларації про валютні цінності, що належать резиденту України та знаходяться за її межами, за результатами якої складено акт № 3542/04-62-14-02/37212832 від 04.10.2016 року (а.с. 12-41).

Згідно висновків зазначеного акту, перевіркою встановлено наступні порушення:

- ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.94 р., з урахуванням п.1 постанови Правління НБУ № 581 від 03.09.2015, № 863 від 04.12.2015, № 140 від 03.03.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по взаєморозрахунках із нерезидентом «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika) за контрактом № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р., у вигляді несвоєчасного отримання імпортного товару;

- ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.94 р., з урахуванням п.1, 2 постанов Правління НБУ № 140 від 03.03.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по контракту № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р., укладеного із нерезидентом «SC EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Romania), у вигляді несвоєчасного отримання валютної виручки;

- ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.94 р., з урахуванням п.1, 2 постанов Правління НБУ № 178 від 01.12.2014, № 160 від 03.03.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по контракту № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р., укладеного із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан), у вигляді несвоєчасного отримання валютної виручки;

- ст. 5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.94 р. та на виконання вимог ст. 7,8 розділу ІІІ постанови Правління НБУ № 178 від 10.08.05, № 281 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України» - ТОВ «Євротайр Україна» належить перерахувати до Державного бюджету України курсову різницю, що виникла внаслідок здійснення операцій з повернення передплачених коштів у сумі 184,98 грн.

Позивачем на зазначений акт перевірки подані письмові заперечення від 07.11.2016 року (а.с. 43-45).

Листом від 14.11.2016 р. за вих. 29992/10/04-62-14-02-23 відповідач повідомив ТОВ «Євротайр Україна» про правомірність висновків, зроблених податковим органом в акті перевірки № 3542/04-62-14-02/37212832 від 04.10.2016 р. (а.с. 46-47).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2016 р., яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 8 271, 15 грн. (а.с. 9).

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням відповідача в частині нарахування пені та штрафних санкцій на загальну суму 4 403, 35 грн., позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини пов'язані з різним підходом сторін до двох обставин: 1) визначення дати надходження суми валютної виручки за зовнішньоекономічними контрактами як моменту фактичного надходження до України; 2) визначення моменту фактичного ввезення товару на територію України.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Щодо визначення дати надходження до України суми валютної виручки за зовнішньоекономічними контрактами у спірних правовідносинах, суд виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що за укладеним позивачем та нерезидентом TOO «Eurotire (Евротайр)» Республіка Казахстан договором № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р. та згідно специфікацій до цього договору, позивач повинен був поставити нерезиденту товар (обладнання), а нерезидент - отримати товар у строки, означені в специфікаціях, та сплатити за нього кошти.

15.01.2015 року за ВМД № 110070000/2015/300187 на адресу нерезидента було вивантажено товар на загальну суму 2 130,00 доларів США. Граничний термін повернення валютної виручки за цією експортною операцією становив 15.04.2015 р., яку нерезидент повністю сплатив позивачу за поставлений товар.

15.04.2015 pоку зазначену суму у розмірі 2130,00 доларів США обслуговуючим банком (ПАТ КБ «Приватбанк») було зараховано на розподільчий рахунок № 0992 позивача для подальшого обов'язкового продажу частини валютних надходжень у розмірі 75% від суми, шо надійшла.

Після обов'язкового продажу частини валютної виручки у розмірі 1 597,50 доларів США, обслуговуючий банк 16.04.2015 року перерахував кошти в сумі 34 665,75 грн. (курс продажу - 21.7 грн/долар США) на поточний рахунок позивача у національній валюті № 4122, тобто, на наступний банківський день після надходження повної суми валютної виручки на розподільчий рахунок.

При цьому, відповідачем в акті перевірки як момент фактичного надходження до України суми валютної виручки у розмірі 1 597,50 доларів США зазначено дату - 16.04.2015 року, що стало підставою для нарахування позивачу пені у розмірі 104,4 грн. за порушення надходження валютної виручки строком на 1 (один) день.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за укладеним позивачем та нерезидентом TOO «SC EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Romania) контрактом № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р. позивач повинен був поставити нерезиденту товар (зразки ткані кордної гумової), а нерезидент - отримати товар у строки, визначені контрактом, та сплатити за нього кошти.

29.01.2016 року за ВМД № 110070000/2015/300770 на адресу нерезидента було відвантажено товар на загальну суму 2 102,10 доларів США. Граничний термін повернення валютної виручки за цією експортною операцією становив - 28.04.2016 року.

29.04.2015 року нерезидент сплатив за поставлений товар суму у розмірі 2 077,10 доларів США (2 102,10 доларів - 25 доларів комісія банку), яку обслуговуючим банком (ПАТ КБ «Приватбанк») було зараховано на розподільчий рахунок позивача № 0992 для подальшого обов'язкового продажу частини валютних надходжень у розмірі 75% від суми, що надійшла.

Після обов'язкового продажу частини валютної виручки у розмірі 1 557,83 доларів США обслуговуючий банк 04.05.2016 року перерахував кошти в сумі 38 945,75 грн. (курс продажу - 25.0 грн/долар США) на поточний рахунок позивача у національній валюті № 4122, тобто через 5 календарних днів після надходження повної суми валютної виручки на розподільчий рахунок.

При цьому, відповідачем в акті перевірки як момент фактичного надходження до України суми валютної виручки у розмірі 1 597,50 доларів США зазначено дату - 04.05.2016 року, що стало підставою для нарахування позивачу пені у розмірі 745,49 грн. за порушення надходження валютної виручки строком на 5 днів.

З урахуванням того, що позивач не заперечує порушення ним терміну надходження валютної виручки за поставлений товар строком на 1 день, виходячи з моменту зарахування виручки на розподільчий рахунок підприємства - 29.04.2015 року (тобто, визнає правомірним нарахування йому пені в сумі 157,17 грн.), залишок спірної суми пені у даних правовідносинах складає 692,72 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акту або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно зі ст. 4 цього Закону, порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» доповнено ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України» шляхом надання Національному банку України повноважень щодо зміни строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

В зв'язку з цим, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 16.11.2012 року № 475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» (надалі - Постанова), пунктом 3 якої встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися в строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до п. 6 Постанови, уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 (розподільчий рахунок).

За змістом п. 1.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 (далі - Інструкція), клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Юридичні особи-резиденти, відокремлені підрозділи юридичних осіб-резидентів, нерезиденти-інвестори, іноземні представництва мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності.

Відповідно до п. 5.2 Інструкції поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб'єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій.

Згідно з п. 5.3 Інструкції, на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються через розподільчі рахунки.

Згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцією про його застосування, що затверджені постановою Правління НБУ від 17.06.2004 року №280, розподільчий рахунок є балансовим банківським рахунком IV порядку рахунків класу 2 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання» (2603). Цей рахунок відкривається персонально кожному клієнтові та застосовується для обліку коштів, що підлягають розподілу або додатковому контролю, у тому числі в іноземній валюті, призначеній для обов'язкового продажу.

Розподільчий рахунок є транзитним та використовується банком для обліку платежів на якийсь час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами (п. 4 вказаної вище Інструкції № 280).

Режим роботи такого рахунка для клієнта банку обмежений: про зарахування іноземної валюти та її списання з такого рахунка клієнт дізнається з відповідних виписок банку, при цьому самостійно розпоряджатися грошима не може. Проте іноземна валюта, зарахована на розподільчий рахунок, безперечно, належить клієнтові, на користь якого вона зарахована.

Отже, юридичні особи мають право відкривати в банках як поточні рахунки у національній валюті, так і рахунки для здійснення зовнішньоекономічної діяльності та зарахування на них коштів в іноземній валюті.

При цьому датою зарахування валютної виручки вважається дата її надходження на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі із застосуванням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України та не може вважатись первинним надходженням виручки за зовнішньоекономічним контрактом.

Аналогічної правової позиції дотримався Вищий адміністративний суд України в ухвалах від 25.10.2016 р. у справі К/800/44844/15 та від 09.08.2017 р. у справі К/800/29219/16.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання укладеного з нерезидентом TOO «Eurotire (Евротайр)» Республіка Казахстан договором № ЕТ-29/12-2014 від 29.12.2014 р. на постачання обладнання позивачем 15.04.2015 року отримано оплату в рахунок раніше відвантаженої продукції в загальному розмірі 2 130,00 доларів США, яку зараховано на розподільчий рахунок № 0992, відкритий ТОВ «Євротайр Україна» в ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується випискою-довідкою банку №08.7.0.0.0/49 від 11.11.2016 р. (а.с. 48).

Відповідно до чинного законодавства, після обов'язкового продажу частини валютної виручки у розмірі 1 597,50 доларів США, обслуговуючий банк (ПАТ КБ «Приватбанк») 16.04.2015 року перерахував кошти в сумі 34 665,75 грн. (курс продажу - 21.7 грн/долар США) на поточний рахунок позивача у національній валюті № 4122, тобто, на наступний банківський день після надходження повної суми валютної виручки на розподільчий рахунок.

Таким чином, датою надходження спірної суми валютної виручки за даним договором є саме 15.04.2015 року - дата її зарахування на розподільчий рахунок позивача, а не 16.04.2015 року, як помилково вважає відповідач.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що на виконання укладеного з нерезидентом TOO «SC EURO TYRES MANUFACTURING Srl» (Romania) контрактом № ETU-ETMR-10/2015 від 28.10.2015 р. на постачання зразків ткані кордної гумової, позивачем 29.04.2015 року отримано оплату в рахунок раніше відвантаженої продукції в загальному розмірі 2 077,10 доларів США (2 102,10 доларів - 25 доларів комісія банку), яку зараховано на розподільчий рахунок № 0992, відкритий ТОВ «Євротайр Україна» в ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується випискою-довідкою банку №08.7.0.0.0/49 від 11.11.2016 р. (а.с. 48).

Відповідно до вимог законодавства, після обов'язкового продажу частини валютної виручки у розмірі 1 557,83 доларів США обслуговуючий банк (ПАТ КБ «Приватбанк») 04.05.2016 року перерахував гривні у сумі 38 945,75 грн. (курс продажу - 25.0 грн/долар США) на поточний рахунок позивача у національній валюті № 4122, тобто через 5 календарних днів після надходження повної суми валютної виручки на розподільчий рахунок.

Таким чином, датою надходження спірної суми валютної виручки за даним договором є 29.04.2015 року - дата її зарахування на розподільчий рахунок позивача, а не 04.05.2015 року, як помилково вважає відповідач.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд погоджується з позицією позивача щодо необґрунтованості висновків податкового органу в частині встановлення порушень вимог валютного законодавства по взаєморозрахункам із нерезидентом TOO Eurotire (Республіка Казахстан) у вигляді прострочення терміну надходження валютної виручки на територію України строком на 1 день, а також по взаєморозрахункам із нерезидентом «SC EURO TYRES MANUFACTURING Sri» Romania) у вигляді прострочення терміну надходження валютної виручки на територію України строком на 5 днів, які стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та пені на загальну суму 692,72 грн.

Щодо спору між сторонами, пов'язаного із визначенням моменту фактичного ввезення на територію України товару за імпортною операцією, суд виходить з такого.

За укладеним позивачем з нерезидентом «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika) контрактом № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р. нерезидент зобов'язався поставити кордні матеріали згідно специфікацій, а позивач - прийняти товар та розрахуватись за нього в строки обумовлені специфікаціями.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 07.10.2015 року сплатив на користь нерезидента кошти за поставлений товар у розмірі 48 395,0 євро. При цьому, граничний термін повернення валютної виручки становив 05.01.2016 року.

В акті перевірки податковим органом зроблено висновок про те, що позивачем допущено порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №185/94-ВР від 23.09.94 р., з урахуванням п.1 постанов Правління НБУ № 581 від 03.09.2015, № 863 від 04.12.2015, № 140 від 03.03.2016 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» по взаєморозрахунках із нерезидентом «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika) за контрактом № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р., у вигляді несвоєчасного (на два дні) отримання імпортного товару.

Зазначені висновки відповідача гуртуються на тому, що перетин імпортним товаром митного кордону відбувся 07.01.2016 року, при тому, що граничний термін повернення валютної виручки становив 05.01.2016 року.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Позивач посилається на те, що на момент проведення перевірки відповідачу були надані наявні первинні документи за цією імпортною операцією, в тому числі копія бортового коносаменту № ODS-066Xe з доданими листами, на якому було зроблено відмітку Одеської митниці «Під митним контролем» від 06.01.15 р.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-ХІІ (із змінами та доповненнями), моментом здійснення імпорту є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до ст. 10 Митного кодексу України, межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу України, під ввезенням товарів, транспортних засобів на митну територію України та вивезенням товарів, транспортних засобів за межі митної території України розуміється сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Таким чином, ввезення в Україну товару, що підлягає митному оформленню службовими особами митниці з метою забезпечення митного контролю та для застосування засобів державного регулювання ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через територію України, неможливо без його фактичного переміщення через митний кордон України.

Поняття «перетину товаром митного кордону України» збігається із «переміщенням товару через митний кордон України - ввезенням товару в Україну», підставою для якого в режимі імпорту є наявність на товар товаросупровідного документу, на якому проставляється відбиток штампу «під митним контролем» з відповідною датою та який підтверджує факт та дату перетину товаром митного кордону.

При чому «перетин товаром митного кордону України», який засвідчується відбитком штампу «під митним контролем» з відповідною датою, не можна ототожнювати з «пропуском товарів через митний кордон України», який здійснюється виключно після завершення митного оформлення в тому обсязі, який відповідає меті його переміщення через митний кордон України і який підтверджується оформленою ВМД.

З огляду на викладене, імпортний товар вважається таким, що ввезений на митну територію України з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не з моменту завершення оформлення ВМД.

Аналогічної правової позиції дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 22.02.2016 р. у справі К/9991/69727.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 17.11.2016 року звернувся із запитом до Одеської митниці про підтвердження дати перетину митного кордону контейнером CLSU6040997 із кордною тканиною.

На запит позивача Одеською митницею надано відповідь, згідно якої вантаж «тканина кордна анідна для шин з нейлонових волокон, прогумована» в контейнері CLSU6040997 надійшов на територію пункту пропуску «Одеський торговий морський порт» на борту судна закордонного плавання «SAN FRANCISCA» 06.01.2016 року. За результатами опрацювання документів для подальшого митного оформлення товар у контейнері був пропущений на митну територію України 07.01.2016 року за митними деклараціями типу ІМ 40 ЕЕ № 110000000/2015/928722 від 28.12.2015 р.

З вказаної відповіді також слідує, що дати відбитків штампу «Під митним контролем» на витягах митної декларації та міжнародної товарно-транспортної накладної підтверджують здійснення процедури пропуску (перетину кордону) митної території України даного вантажу. Відбитки ж штампу «Під митним контролем» з датами на коносаменті свідчать про прийняття рішення щодо надання дозволу на вивантаження товару у контейнерах із судна на територію пропуску для подальшого здійснення пропуску вантажу на митну територію України (а.с. 54).

З бортового коносаменту № ODS-066Xe та долучених до нього документів судом встановлено наявність відмітки Одеської митниці «Під митним контролем», що містить дату 06.01.2016 року (а.с. 49).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що датою надходження в Україну імпортного товару за даним контрактом є 06.01.2016 року - з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не 07.01.2016 року, як помилково вважає відповідач.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази, суд погоджується з позицією позивача щодо необґрунтованості висновків податкового органу в частині встановлення порушень вимог валютного законодавства по взаєморозрахункам із нерезидентом «Eurocord s.r.o.» (Slovenska Republika) за контрактом № E-D/2015/1 від 04.08.2015 р. у вигляді несвоєчасного (на два дні) отримання імпортного товару, які стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій в оскаржуваному розмірі на суму 3 710,63 грн.

За сукупності встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 16.11.2016 р. в частині нарахованої пені та штрафних санкцій в сумі 4 403, 35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду адміністративного позову згідно платіжного доручення № 908 від 08.12.2016 р. на суму 1 378 грн. (а.с. 3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротайр Україна» - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.11.2016 р. в частині нарахування пені та штрафних санкцій в сумі 4 403, 35 грн.

Стягнути із Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротайр Україна» () сплачений ним при зверненні до суду згідно платіжного доручення № 908 від 08.12.2016 р. судовий збір в сумі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2017 року.

Суддя В.В. Чорна