Справа № 127/3818/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3818/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

28 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представників позивача: Петровської Олени Володимирівни, ОСОБА_2

представника відповідача: Сисак Людмили Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2017 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчининення дій.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду І інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач та його представники в судовому засіданні заперечували проти вимог апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення, про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 наказом МО України № 70 від 12.10.2006 року звільнено в запас за ст. 67 п. «б» (за станом здоров`я).

06.11.2006 року позивачу призначено пенсію в органах Пенсійного фонду м. Севастополь відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» , з 24.10.2006 року (а.с. 10)

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 26.07.2014 року зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Оскільки, на тимчасово окупованій території АР Крим та м.Севастополь органи Пенсійного фонду України припинили функціонування, з 01.04.2014 року виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено (а.с. 50).

Після чого, деякий час з моменту анексії Автономної республіки Крим Російською Федерацією органами пенсійного забезпечення військового комісаріату м. Севастополь пенсію позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності до лютого 2016 року отримував уповноважений представник .

24 червня 2016 року відповідно до п. 4 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо витребування його пенсійної справи з АР Крим (а.с. 15), оскільки відповідно до п. 21 даного Порядку, пенсійні справи повинні зберігатись в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання пенсіонера.

01.07.2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Міністерства оборони Російської Федерації було направлено запит щодо передання пенсійної справи ОСОБА_1 пенсійним органам України.

У зв`язку з відсутністю відповіді на вищевказаний запит від 01.07.2016 року, 12.10.2016 року відповідачем було направлено повторний запит до Міністерства оборони Російської Федерації.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 11 листопада 2016 року, було направлено додатковий запит щодо сприяння в отримання пенсійної справи до Головною управління військової співпраці Міністерства оборони Російської Федерації, а також лист із зазначенням ситуації до Пенсійного фонду України (м.Київ, вих. № 1798/06-33/02 від 14.11.2016 року).

На неодноразові офіційні запити відповідача з Військового комісаріату м. Севастополя Міністерства оборони Російської Федерації 25 листопада 2017 року на адресу відповідача надійшла відповідь, в які було повідомлено, що відповідно до розпорядження військового комісара м. Севастополя від 06.04.2015 року № 459, у зв`язку з збільшенням випадків втрати документів суворої звітності, які пересилаються в іноземні держави, що призводить до судових спорів, видача пенсійних справ здійснюється безпосередньо пенсіонеру при пред`явленні документів, що засвідчують особу за поданням відповідної заяви, у зв`язку з чим ОСОБА_1 необхідно звернутись в центр соціального забезпечення ВК м. Севастополя.

На підставі вказаного, ГУ ПФУ у Вінницькій області 27.01.2017 року позивачу було повідомлено, що оскільки станом на 26.01.2017 року пенсійна справа та інформація про припинення виплати позивачеві пенсії з РФ до органів ПФУ не надходила, вважати пенсійну справу позивача втраченою немає підстав, у зв`язку з чим відмовлено в поновлення виплати пенсії.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині права ОСОБА_1 на поновлення виплати пенсії, з огляду на наступне.

Статтями 3, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженим Постановою КМУ від 02.07.2014 року № 234 визначено механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації (далі - особи).

Пенсійне забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та надання таким особам соціальних послуг здійснюються визначеними Пенсійним фондом України головними управліннями Пенсійного фонду України, а осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів, - управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - територіальні органи). Особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

Територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку. Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії. Порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців понадстрокової служби, військової служби за контрактом та їх сімей.

Відповідно до п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Так, згідно п. 22. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахування) пенсії відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року, документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом, що призначає пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 06.11.2006 року Військовим комісаріатом республіки Крим видано посвідчення серії НОМЕР_1 , яке підтверджує факт призначення пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасово! втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також г старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 6 ст. 92 Конституції України встановлює, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійною забезпечення.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу в поновленні виплати пенсії, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо періоду, з якого необхідно призначити пенсію ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В судовому засіданні позивач пояснив, що пенсію фактично від МО РФ він не отримував з березня 2016 року, а довіреність, якою він уповноважив особу на отримання пенсії від його імені, була вилучена правоохоронними органами Російської Федерації, в підтвердження своїх доводів позивач послався на лист, повіреної особи ОСОБА_4 , який був надісланий на ім`я позивача.

Дослідивши вказаний лист колегія суддів приходить до висновку, що він не можу бути належним та допустимим доказом по справі з огляду на наступне.

Офіційний документ - документ, який має юридичну силу складений, виданий, засвідчений з дотриманням визначених законодавством норм уповноваженою особою, якій законодавством надано право у зв`язку з її професійною чи службовою діяльністю складати, видавати, засвідчувати певні види документів, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти і який містить передбачені законодавством реквізити та відомості.

Основними атрибутами офіційного документу вважається підпис посадової особи та/або реєстрація в встановленому порядку.

Під час дослідження листа, на який, як на доказ посилається позивач, судом апеляційної інстанції встановлено, що він не містить атрибутів офіційного документу, оскільки нотаріально не завірений, на ньому відсутній вихідний номер та дата, у зв`язку з чим не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України. При цьому колегія суддів звертає увагу, що вищезазначений лист надійшов до позивача лише в квітні 2017 року, після звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Також колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довіреність видана 09.06.2014 року ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , зі змісту якої вбачається, що позивачу були роз`яснені нотаріусом норми ст.ст.237-239,240, 244-245,247-250,1003-1009 Цивільного кодексу України, а відтак у разі виникнення обставин, які загрожували його інтересам як довірителя, він та його повірена особа мали діяти у відповідності до зазначених норм.

Таким чином, за приписами ст.250 Цивільного кодексу України ОСОБА_4 враховуючи обставини викладені в листі зобов`язаний був відмовитись від неї та негайно повідомити довірителя.

При цьому позивач , якщо йому стало відомо про порушення його прав, в порядку ст.249 Цивільного кодексу України міг скасувати зазначену довіреність.

Проте, всупереч зазначеним нормам, позивачем довіреність, яка була видана ОСОБА_4 09.0.2014 року на даний час не скасована, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що позивач з березня 2016 року по час звернення до суду не отримував пенсії.

Будь - яких доказів в підтвердження того, що саме з березня 2016 року ОСОБА_1 було зупинено виплату пенсії, ні позивачем ні його представниками, крім усних пояснень, суду не було надано.

За встановлених обставин справи, а також приймаючи до уваги, що в матеріалах справи міститься офіційна відповідь Міністерства оборони Російської Федерації від 25.01.2017 року № 182/4/526, що пенсія позивачу буде припинена з 01.04.2017 року, колегія суддів вважає , що виплату пенсії позивача на підставі даних з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 необхідно поновити з 01.04.2017 року.

Крім того, судова колегія не погоджується з рішенням суду I інстанції в частині зобов`язання відповідача проводити ОСОБА_1 перерахунок його пенсії, з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не були враховані положення ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання проводити ОСОБА_1 перерахунок його пенсії, адже спору з вказаного предмету на момент розгляду справи не існує, а тому адміністративний позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення та допущено порушення норм матеріального або процесуального права, у зв`язку з чим, судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на підставі даних з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поновити йому виплату пенсії з 01.04.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 04 грудня 2017 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.