Справа № 802/1704/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 листопада 2017 р. Справа № 802/1704/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

прокурора: Рудніцької І.В.,

представника відповідача: Мартинюка В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області до Приватного акціонерного товариства "Гайсинське спеціалізоване транспортне товариство "Агромаш" про стягнення плати за проїзд

в с т а н о в и в :

29.09.2017 року керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Гайсинське спеціалізоване транспортне товариство "Агромаш" про стягнення плати за проїзд.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказали, що 17.05.2017 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області під час здійснення габаритно-вагового контролю згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального, користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, було проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить ПрАТ "Гайсинське спеціалізоване транспортне товариство "Агромаш".

Під час проведеного документального габаритно-вагового контролю посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області на автомобільній дорозі встановлено факт перевезення, автомобілем марки ДАФ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, причепом СТАС, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належать підприємству, вантажу із перевищенням вагових обмежень, визначених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоіпспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. За результатами проведення зважування складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № 0160670 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або маси осьових навантажень) від 17.05.2017 року, на підставі яких проведено розрахунок № 160670 від 17.05.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 17.05.2017 року №0160670 та нараховано плату за проїзд на загальну суму 112,60 євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку № 160670 від 17.05.2017 року, курс гривні до євро складав 29,2326 гривень за 1 євро. Таким чином, сума 112,60 євро станом на 17.05.2017 року еквівалентна 3291,59 гривень.

З огляду на те, що у встановлений законодавством термін відповідач вказані кошти добровільно не сплатив, прокурор в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 3291,59 гривень, що еквівалентно 112,60 євро.

Під час судового засідання заявлені позовні вимоги прокурором підтримано у повному обсязі.

Представник Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись завчасно та належним чином. Станом на час розгляду справи заяв, клопотань про причини неявки в судове засідання до суду не нахдодило.

Представник відповідачів проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Під час дослідження матеріалів справи судом встановлено наступні обставини.

17.05.2017 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено документальний габаритно-ваговий контроль, за результатом якого встановлено факт перевезення автомобілем марки ДАФ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, причепом СТАС державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить відповідачу, вантажу із перевищенням вагових обмежень, визначених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоіпспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Як вказує позивач, за результатами проведення зважування, складено акт № 0160670 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.05.2017 року. Назва дислокації та приналежність пункту габаритно-вагового контролю - Полтавська область, Лохвицький район, с. Млини. Маршрут руху із зазначенням пройденої відстані по дорогам загального користування: с. Адріяшівка - м. Ладижин 563 км. (а.с. 12).

На підставі вказаного акту № 0160670 від 17.05.2017 року, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області, проведено розрахунок № 160670 від 17.05.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 17.05.2017 року №0160670 та нараховано плату за проїзд на загальну суму 112,60 євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку № 160670 від 17.05.2017 року, курс гривні до євро складав 29,2326 гривень за 1 євро. Таким чином, сума 112,60 євро, станом на 17.05.2017 року, еквівалентна 3291,59 гривень.

З огляду на те, що у встановлений законодавством термін відповідач вказані кошти добровільно не сплатив, прокурор в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 3291,59 гривень, що еквівалентно 112,60 євро.

У зв'язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку вказаної заборгованості, позивачем було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 р. №3353-XII (далі - Закон №3353-XII), Законом України "Про автомобільні дороги" від 8 вересня 2005 р. № 2862-IV (далі - Закон №2862-IV), Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 р. № 2344-III (далі - Закон №2344-III), Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. №198 (далі - Постанова №198), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 (далі - Правила №30), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила №1306).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 29 Закону №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закон України "Про автомобільний транспорт" визначено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Як убачається з ч. 3 ст. 48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до вимог п. 16 Постанови №198 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з вимогами п. 2 Правил №30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Як видно з п. 3 Правил, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами п. 22.5 Правил №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до вимог п. 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як убачається з п. 6 Правил №30, дозвіл видається:

- департаментом Державтоінспекції МВС - у разі виїзду за межі України або в'їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами;

- департаментом Державтоінспекції МВС або управліннями (відділами) Державтоінспекції головних управлінь (управлінь) МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями;

- міськими або районними підрозділами Державтоінспекції - якщо маршрут проходить у межах міста, району.

Порядок отримання дозволу визначений п.п. 31-38 Правил №30.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 (далі - Порядок №879, в редакцій чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до вимог п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з вимогами пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Як вже зазначалося, під час здійснення позивачем габаритно-вагового контролю транспортних засобів відповідача було встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на вісь транспортного засобу, рух якого дозволяється без отримання спеціального дозволу.

Згідно з вимогами п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до вимог п. 29 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Як убачається з п.31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків у п'ятикратному розмірі.

Як вже зазначалося, на підставі Акту №0160670 від 17.05.2017 року про перевищення транспортними засобами відповідача встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень, позивачем , на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, було здійснено розрахунок до акту №160670 від 17.05.2017 року (а. с. 13), яким відповідачу нарахована плата за проїзд на суму 112,60 євро.

При цьому, в ході судових засідань, згідно наданих пояснень свідка - водія ОСОБА_2, судом з'ясовано, що він здійснював перевезення насіння соняшника з елеватора с. Андріяшівка Роменського району Сумської області в м. Ладижин Вінницької області. 17.05.2017 року інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області під час здійснення контролю транспортного засобу марки ДАФ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), з причепом СТАС (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить відповідачу, зважування вказаного автомобіля не проводилось. До того ж, автомобіль марки ДАФ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), з причепом СТАС (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) був зупинений інспекторами на автомобільній дорозі за межами пункту габаритно-вагового контролю. Інспектори Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області оглянули товарно-транспортну накладну від 17.05.2017 року на перевезення насіння соняшника та дозволили рух далі. У присутності водія, інспекторами ніякі документи не складалися і йому не вручалися.

Згідно підпункту 6 пункту 2 Порядку №879, місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Пунктом 6 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю працівниками відповідних служб.

У відповідності до п. 16 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль включає попередній та/або точний.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль (п. 17 Порядку №879). За результатами точного габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (п. 17 Порядку №879).

Як стверджує свідок - водій ОСОБА_2, та не спростовується матеріалами справи, ніяких документів йому інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області під час здійснення контролю транспортного засобу не надавалось.

При цьому, згідно п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування діє протягом усього маршруту.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Як стверджує свідок - водій ОСОБА_2, та не спростовується будь-якими доказами відповідача, інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області під час здійснення контролю транспортного засобу марки ДАФ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), з причепом СТАС (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить відповідачу, зважування вказаного автомобіля взагалі не проводилось.

Крім того, свідок ОСОБА_2 зауважив, що йому було відомо про надмірне завантаження його автомобіля насінням соняшника на елеваторі на 600 кг, він повідомив про це керівника, і надлишкову вагу товару, який він перевозив, було перевантажено на інший автомобіль.

У відповідності до п.21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту.

Згідно положень пункту 23 Порядку № 879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Таким чином, з наданих пояснень свідка, судом з'ясовано, що перевантаження автомобіля мало місце у пункті навантаження (на елеваторі), та відображено в товарно-транспортній накладній, однак, керівником Приватного акціонерного товариства "Гайсинське спеціалізоване транспортне товариство "Агромаш" була дана вказівка про відвантаження частини товару на інший автомобіль, що і було зроблено.

Таким чином, пояснення наданні свідком - водієм транспортного засобу ОСОБА_2 узгоджуються з положеннями Порядку № 879.

Крім того, суд зауважує наступне щодо вірності проведеного розрахунку № 160670 від 17.05.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до акту від 17.05.2017 року №0160670.

Як вказує позивач, за результатами проведення зважування, складено акт № 0160670 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень від 17.05.2017 року. Назва дислокації та приналежність пункту габаритно-вагового контролю - Полтавська область, Лохвицький район, с. Млини. Маршрут руху з вказанням пройденої відстані по дорогам загального користування: с. Адріяшівка - м. Ладижин 563 км.

На підставі вказаного акту № 0160670 від 17.05.2017 року, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області, проведено розрахунок № 160670 від 17.05.2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 17.05.2017 року №0160670 та нараховано плату за проїзд на загальну суму 112,60 євро.

Згідно вимог п. 29 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

З огляду на викладене, на розмір плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу впливає відстань перевезення (в кілометрах). При цьому, в даному випадку позивачем взято для обрахунку плати за проїзд пройдену відстань по дорогам загального користування: с. Адріяшівка - м. Ладижин (563 км), тобто, відстань від пункту навантаження товару на транспортний засіб - до пункту розвантаження, що суперечить поясненням, наданим водієм автомобіля ОСОБА_2, згідно яких перевезення надмірного вантажу мало місце лише з місця завантаження товару до місця зупинки транспортного засобу, де було здійснено перевантаження надлишкової ваги товару на інший автомобіль.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача стосовно заявлених позовних вимог не відповідають дійсним обставинам справи та відомостям, які стали відомі суду з пояснень наданих свідком ОСОБА_2

Згідно статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для звернення до суду та обґрунтування заявлених вимо, свого належного підтвердження в процесі розгляду справи не знайшли, у зв'язку з чим у задоволені даного позову необхідно відмовити.

З урахуванням положень ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується. Водночас інших документально підтверджених судових витрат у справі судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович