Справа № 264/3592/17
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3592/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області, у складі головуючого судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України №3552-ХІІ учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога. 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про виплату йому допомоги у розмірі пяти мінімальних пенсій. Відповіддю від 22 лютого 2017 року відповідач повідомив, що позивачу вже виплачена грошова допомога до 5 травня 2016 року в розмірі 920грн. відповідно до Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»». ОСОБА_1 вважає позицію відповідача такою, що суперечить вимогам законодавства, а саме ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року, ст.ст.22, 48, 64 Конституції України, Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007. Верховна рада не повноважна при прийнятті Закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняючи дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин. На підставі викладеного позивач був вимушений звернутись до суду та просив зобовязати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу учаснику бойових дій ОСОБА_1 до 05 травня 2016 року у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, надали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності та заперечення, в яких просили в задоволенні позову відмовити, оскільки Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України. Так, постановою КМУ №141 від 02.03.2016 року «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» встановлено, що у 2016 році розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня складає 920грн. Крім того вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Судом встановлено, що позивач з 05 листопада 1996 року має статус учасника бойових дій, у звязку з чим має право на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

17 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо виплати йому разової грошової допомоги як інваліду 3 групи, учаснику бойових дій у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Однак, листом від 22.02.2017 року №9/640-1 відповідач повідомив, що статус інваліда війни ОСОБА_1 встановлено 23.05.2016 року. Відповідно до ст.17-1 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» разова грошова допомога не виплачується в разі набуття громадянином статусу згідно ст.ст.6, 7, 9, 10, 11 цього Закону після 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата. Крім того у поточному році щорічна разова грошова допомога до 5 травня надаватиметься у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», зокрема, учаснику бойових дій, а саме, в сумі 920 грн.

Вимоги щодо виплати грошової допомоги як інваліду війни 3 групи ОСОБА_1 не заявлені, тому судом не розглядаються.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п.26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: зокрема, учасникам бойових дій 920грн.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що у 2016 році позивачу виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у ст.8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «ОСОБА_3 проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, положеннями ст. 99 КАС визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про розмір грошової допомоги ОСОБА_1 дізнався у травні 2016 року, коли отримав її, але з заявою до відповідача щодо надання розяснень звернувся лише 17 лютого 2017 року, а до суду 27 липня 2017 року, отже встановлений законом строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущено.

Будь-якого клопотання щодо поновлення пропущеного строку стороною позивача не заявлялось.

За практикою Європейського суду з прав людини» право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справи «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.80, «Голдер проти Сполученого Королівства» рішення від 21.02.75).

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162 КАС України, ст.ст.19, 95 Конституції України, ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про зобовязання вчинити певні дії- відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції, а особам, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів від дня отримання її копії.

Суддя: Т. В. Пустовойт