Справа № 826/5688/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

за наслідками провадження про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами

29 листопада 2017 року м. Київ № 826/5688/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України (надалі - Відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 14.11.2013 р. №1592ц, оскільки ОСОБА_2 на посаду "В.о. Генерального прокурора України" не призначався та правом на звільнення позивача з посади слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України не був наділений; зобов'язати Генеральну прокуратуру України поновити позивача на посаді слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України або на рівнозначну посаду з моменту звільнення, тобто з 15.11.2013 р.; стягнути з Генеральної прокуратури України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 15.11.2013 р. з розрахунку 403,80 грн. - 1 календарний день; визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка виявилась у ненаданні достовірної та точної відповіді на запит від 22.12.2014 р. в частині щодо датування наказу від 14.11.2013 № 1592ц; зобов'язати Генеральну прокуратури України протягом 5-ти днів надати об'єктивну, достовірну та точну відповідь на запит від 22.12.2014 р. в частині щодо особи, яка датувала наказ від 14.11.2013 № 1592ц.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України 01 березня 2016 року - Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без змін.

Позивач (надалі - Заявник) звернувся до суду із заявою про перегляд Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року за нововиявленими обставинами (надалі - заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами).

В заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами Заявник просить: визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка виразилась у надані недостовірної інформації в листі від 28.01.2015 №11/1-28115-13, а саме, в частині, що: «Датований наказ керівником прокуратури, який його підписав» та зобов'язати протягом 5-ти днів надати правдиві відомості щодо фактичної особи, яка вчинила цифровий запис в наказ від 14.11.2013 № 1592ц; відповідно до частини 1, пунктів 2, 3 частини 3 статті 87 КАС України стягнути з асигнувань відповідача на мою користь кошти витрачені на прибуття в судові засідання у справі № 826/5688/15, на проведення експертного дослідження ТОВ «Судова незалежна експертиза України», оплати висновку, а також усіх судових зборів включаючи банківські комісії, оригінали квитанцій які містяться в матеріалах справи; відповідно до частини 2 статті 166 КАС України - постановити окрему ухвалу про розгляд питання щодо притягнення до відповідальності осіб, а саме - підписанта листа від 28.01.2015 №11/1-28115-13 - начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та представників Генеральної прокуратури України у справі №826/5688/15 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які правосуддя ввели в оману та приховали істину, внаслідок чого постановлялися хибні і несправедливі рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Заявником подано клопотання про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні.

З урахуванням вимог статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за спільним клопотанням сторін, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і перегляду судового рішення, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Згідно ч. 1 статті 245 КАС України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення (п. 2 ч. 2 статті 245 КАС України).

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по даній справі Заявник зазначив, що дата Наказу Генеральної прокуратури України від 14.11.2013 р. №1592ц проставлена не ОСОБА_2, а іншою особою, що підтверджується висновком експертного почеркознавчого дослідження від 29.07.2016 р. Висновки експертизи на думку Заявника, є нововиявленою, оскільки про її існування на час розгляду справи не було відомо, проте вона має істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до п. 1.1 "Почеркознавча експертиза" Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України N 53/5 від 08.10.1998 року (надалі - Інструкція, в редакції станом на 2016 р.), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Пунктом 3.5 розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, визначено, що коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім об'єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів та заборонено використання фотознімків та інших копій об'єкта.

Судом досліджено, Висновок №ED-7310-7-2/16 від 29.07.2016 р. складений Хмельницькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» (надалі - Експертний висновок №ED-7310-7-2/16) та встановлено, що на дослідженню експерта надано зразки почерку ОСОБА_2: в електрофотографічній копії Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, в електрофотографічній копії Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Відповідно до ч. 1 ст 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З аналізу норм права та матеріалів справи вбачається, що в даному випадку Експертний висновок №ED-7310-7-2/16 складено з порушенням вимог законодавства, а отже, він не може бути прийнятий Судом, як докази у розумінні ст. 69 кас України.

Також, Судом встановлено, що у серпні 2016 року ОСОБА_1 подав до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про перегляд Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2014 р. по справі №826/19790/13-а за нововиявленими обставинами, яку також обґрунтовував тим, що при розгляді справи йому та суду не було відомо про те, що дата вказаного наказу проставлена не ОСОБА_2, а іншою особою, що підтверджується висновком експертного почеркознавчого дослідження від 29.07.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2016 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення. Приймаючи рішення по справі №826/19790/13-а, Суд виходив з того, що наведена підстава була предметом розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва у даній адміністративній справі. Окрім цього, посилання заявника на висновки експертного почеркознавчого дослідження не свідчать про існування істотних для справи обставин, оскільки судом під час її розгляду шляхом допиту свідків, дослідження письмових доказів та надання пояснень представниками сторін встановлено, що оскаржуваний наказ було видано в дату, яка в ньому зазначена. Відтак, встановлена під час розгляду адміністративної справи обставина щодо дати підписання наказу не може бути спростована тими обставинами, на які посилається заявник та містити ознаки нововиявленої.

Крім того, Суд звертає увагу, що на стор. 3-4 мотивувальної частини Ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 березня 2016 року по даній справі (К/800/44687/15) зазначено наступне: «Посилаючись на ту обставину, що наказ від 14.11.2013 року № 1592ц підписаний неповноважною особою, а на його запит щодо вказаних обставин відповідачем надано неповну та недостовірну інформацію, позивач звернувся з даним позовом до суду. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржувані дії вчинені відповідачем на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством України. Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у ненаданні достовірної та точної відповіді на запит від 22.12.2004 року в частині щодо датування наказу від 14.11.2013 № 1592ц та похідних вимог - про зобов'язання Генеральної прокуратури України протягом п'яти днів надати об'єктивну, достовірну та точну відповідь на запит від 22.12.2014 року в частині щодо особи, яка датувала наказ від 14.11.2013 № 1592ц, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що за результатами розгляду звернення позивача відповідачем надано відповідь в порядку та строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян" із відповідними роз'ясненнями по суті порушених у зверненні питань. Де суд апеляційної інстанцій у чіткій відповідності зазначив та розглянув позовні вимоги, що були уточнені позивачем згідно заяви від 29.04.2015 року.».

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, яка взята до відома постановою Пленуму ВАС України № 7 від 22 травня 2015 року, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення, і яка об'єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Відтак, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Разом з тим, згідно ч. 2 статті 8 КАС України, при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише за для нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Процедура скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року по справі №810/1545/15.

Зазначена заявником підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не є підставою для такого перегляду, оскільки заявник міг знати про вище вказану обставину за добросовісного ставлення до справи, що не узгоджується з наведеним вище розумінням інституту перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, сформованим сталою судовою практикою на аналізу однозначних положень КАС України.

У розділі І постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 року № 7 "Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" вказано, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд звертає увагу, що Позивач не був позбавлений права заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи під час розгляду справи щодо Наказу Генеральної прокуратури України від 14.11.2013 р. №1592ц, проте не скористався даним правом.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004 зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Відповідно до ч. 1 статті 11, ч. 1 статті 69, ч. 6 статті 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи Судами було досліджено питання щодо проставлення дати на Наказі Генеральної прокуратури України від 14.11.2013 р. №1592ц, а Експертний висновок №ED-7310-7-2/16 не прийнято Судом, як доказ у розумінні ст. 69 КАС України.

Згідно зі статтею 253 КАС України, суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

У разі залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення інші особи, які брали участь у справі, можуть вимагати компенсації особою, яка її подала, судових витрат, понесених ними під час провадження за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення в адміністративній справі №826/5688/15 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 160, 165, 167, 252, 253 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про перегляд Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 липня 2015 року за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 826/5688/15 - залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати особам, що беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя А.Б. Федорчук