Справа № 641/5501/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 р.Справа № 641/5501/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О. за участю позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобідського відділу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.10.2017р. по справі № 641/5501/17

за позовом ОСОБА_1

до Слобідського відділу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Слобідського відділу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив: визнати незаконними та скасувати рішення від 09.06.2017 року та рішення від 26.07.2017 року Слобідського відділу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, щодо відмови йому призначення пенсії; зобов'язати відповідача зарахувати до його страхового стажу періоди навчання в Харківському університеті внутрішніх справ з 14.08.1998 року по 24.01.2000 року та з 27.09.2003 року по 19.08.2004 року, період служби в Збройних силах України з 23.05.2001 року по 15.11.2002 року, службу в органах внутрішніх справ України за період з 27.09.2003 року по 06.11.2015 року, службу в Національній поліції України з 06.11.2015 по 26.07.2016 року; зобов'язати відповідача призначити йому пенсію по інвалідності з дня встановлення інвалідності, тобто з 23.05.2017 року з урахуванням вказаного вище страхового стажу.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки суд не врахував, що за період роботи позивача з 01.03.2007 року по 31.05.2016 року відсутні дані в системі персоніфікованого обліку, а тому страховий стаж позивача складає 5 років 10 місяців 4 дні.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 14.08.1998 року по 19.01.2000 року навчався на денній формі навчання Харківського національного університету внутрішніх справ, з 23.05.2001 року по 15.11.2002 року проходив військову службу, з 27.09.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року по 26.07.2016 року проходив службу в поліції.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 480501 від 31.05.2017 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01.06.2018 року.

Відповідно до довідок Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ ПН в Харківській області № 793, № 794, № 795 від 29.06.2017 року за період з вересня 2004 року по липень 2016 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата і на всі виплати нараховано страхові внески згідно законодавства.

Згідно витягу з наказу № 255 від 26.07.2016 року ГУ НП в Харківській області, стаж служби позивача в поліції на день звільнення складає 15 років 08 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні - 18 років 09 місяців 27 днів.

01.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою та необхідними документами для призначення пенсії по інвалідності.

Рішеннями відповідача від 09.06.2017 року та від 26.07.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки за період роботи позивача з 01.03.2007 року по 31.05.2016 року відсутні дані в системі персоніфікованого обліку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що наданими позивачем довідками підтверджується наявність у нього необхідного страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов'язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з п. 20 розділу II «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Відповідно до п. 5 розділу II цього Положення особи рядового і начальницького складу підлягають державному обов'язковому особистому страхуванню за рахунок коштів відповідного бюджету, а також коштів, що надходять від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій згідно з договорами, укладеними між ними і органами внутрішніх справ.

Згідно з приписами ч.1 ст.56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана за підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства у колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції (ОВС), незалежно від місця проходження служби. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (оплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому загоном порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають також і особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також службу в Національній поліції (ОВС).

Згідно з п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, - для осіб, зазначених у пунктах 7-9, 12-14, 17 і 18 статті 11 цього Закону, тобто ця норма стосується і осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, що також підтверджується п. 2.1.2. постанови правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року.

Статтею 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які, відповідно до цього Закону, нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно з ч.6 ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відомості про осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-10, 12- 15, 18 статті 11 цього Закону, надаються до територіального органу Пенсійного фонду страхувальниками-роботодавцями, відповідними підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують цим особам заробітну плату, грошове забезпечення (заробіток), допомогу.

Частиною 1 ст.24 вказаного Закону України передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язкове державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Як зазначено вище, довідками Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ ПН в Харківській області № 793, № 794, № 795 від 29.06.2017 року підтверджено, що за період з вересня 2004 року по липень 2016 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата і на всі виплати нараховано страхові внески згідно законодавства.

Посилання апелянта на неможливість врахування у страховий стаж періоду служби позивача в органах внутрішніх справ та поліції з 01.03.2007 року по 31.05.2016 року у зв'язку з тим, що відсутні відомості у системі персоніфікованого обліку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вини позивача у цьому немає, такі відомості відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» подаються підприємствами, установами, організаціями, які виплачуються заробітну плату, грошове забезпечення.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач в межах своєї компетенції має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж та умови роботи. Натомість відповідач не проводив відповідну перевірку, а обмежився лише посиланням на відсутність даних в системі персоніфікованого обліку, що не може бути законною підставою для позбавлення позивача пенсійного забезпечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Слобідського відділу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.10.2017р. по справі № 641/5501/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 04.12.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.