Справа № 686/12812/17
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В. за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з листопада 2002 року є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до вимог Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІ, що підтверджується копією наказу № 310 о/с від 12.11.2002 року начальника управління МВС України в Хмельницькій області та пенсійного посвідчення НОМЕР_2.

Нарахування та виплату належного пенсійного забезпечення, відповідно до ст. 10 зазначеного закону здійснює Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В період з 17.04.2015 року до 06.11.2015 року ОСОБА_1, перебуваючи на пенсії працював в УМВС України в Хмельницькій області на посаді радника начальника УМВС України в Хмельницькій області, яка відноситься до13-го рангу посад державної служби.

Наказом № 329 о/с від 06.11.2015 року начальником УМВС України в Хмельницькій області позивач був звільнений з вказаної посади, відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП Ураїни у зв'язку з переведенням до Національної поліції. Наказом № 16 о/с від 07.11. 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду радника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області .

Працюючи на зазначених посадах в УМВС України в Хмельницькій області та в Головному управлінні Національної поліції в Хмельницькій області отримував призначену пенсію та нараховану по місцю роботи заробітну плату.

У травні 2016 року позивач отримав від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькі області лист № 1636 від 16.05.2016 року про утворення переплати пенсії за період з 07.11.2015 року в загальній сумі 25 625.90 грн., оскільки працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку і умовах передбачених Законом України «Про державну службу», лист також містив вимогу повернення зазначеної суми заборгованості на рахунок відповідача.

Позивач просить суд визнати протиправним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.05.2016 року № 3814 про стягнення з ОСОБА_1 сум пенсії, виплачених надміру і зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсійна справа № 88/7900, недоплачені суми пенсійного забезпечення за червень і липень 2017 року у повному розмірі призначеної пенсії.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Лебедюк М.В. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у позові.

Вислухавши доводи сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з листопада 2002 року є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до вимог Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІ, що підтверджується копією наказу № 310 о/с від 12.11.2002 року начальника управління МВС України в Хмельницькій області та пенсійного посвідчення НОМЕР_2.

Нарахування та виплату належного пенсійного забезпечення, відповідно до ст. 10 зазначеного закону здійснює Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

В період з 17.04.2015 року до 06.11.2015 року ОСОБА_1, перебуваючи на пенсії працював в УМВС України в Хмельницькій області на посаді радника начальника УМВС України в Хмельницькій області, яка відноситься до13-го рангу посад державної служби.

Наказом № 329 о/с від 06.11.2015 року начальником УМВС України в Хмельницькій області позивач був звільнений з вказаної посади, відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП Ураїни у зв'язку з переведенням до Національної поліції. Наказом № 16 о/с від 07.11. 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду радника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Працюючи на зазначених посадах в УМВС України в Хмельницькій області та в Головному управлінні Національної поліції в Хмельницькій області отримував призначену пенсію та нараховану по місцю роботи заробітну плату.

У травні 2016 року позивач отримав від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькі області лист № 1636 від 16.05.2016 року про утворення переплати пенсії за період з 07.11.2015 року в загальній сумі 25 625.90 грн., оскільки працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку і умовах передбачених Законом України «Про державну службу», лист також містив вимогу повернення зазначеної суми заборгованості на рахунок відповідача.

23.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням роз'яснити підстави пред'явлення вимоги. На звернення ОСОБА_1 отримав відповідь з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №343/Б-8 від 07.06.2016 року з посиланням на те, що підставою пред`явлення вимоги є норми Закону України № 213-VІІ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та № 911- VІІ від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, щодо того, що тимчасово у період з 01.04.2015 року до 31.12.2016 року особам, яким пенсія призначена зокрема відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку і умовах передбачених Законом України «Про державну службу», не виплачується. За червень 2016 року в якому позивач просив надати копію відповідного рішення про стягнення коштів отримав аналогічну відповідь за № 410/Б-8 від 06.07.2016 року.

Позивач ОСОБА_1, за червень та липень 2016 року не отримав належні пенсійні виплати по 3 822, 92 грн. на місяць в загальній умі 7 647.84 грн. В подальшому за заявою ОСОБА_1 від 27.07.2016 року виплату пенсії за серпень 2016 року будо відновлено і частково повернуто невиплачену пенсію за липень 2016 року.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ , яким внесено зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VII.

Виходячи з наведених норм закону, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про державну службу», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за вислугу років, призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 24 травня 2016 року (справа № 21-948а16).

01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, яким перше речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в новій редакції, згідно якої Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Тобто, з 01 січня 2016 року знову почали діяти встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII обмеження щодо виплати призначених пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу».

Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 16, 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. ст. 2, 5, 6, 9-12, 94, 158, 160-163, 167, 256, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. Стефанишин