Справа № 813/3153/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року справа № 813/3153/17

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Клапчука Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання неправомірним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовом, в якому просить визнати неправомірним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 01.09.2017 року №389-к/тм «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.».

Посилається на те, що згідно оскаржуваного наказу до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за нібито, як зазначає позивач, порушення вимог п.п.2.1, 2.2, 2.3 р.2, п.3.7 р.3 Положення про відділ з питань громадянства; підп.підп.2.1.2, 2.1.5 п.2.1 р.2, підп.2.3.3 п.2.3 р.2 посадової інструкції та п.п.6, 7, 11 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу» при розгляді заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 Вказаний наказ №389-к/тм від 01.09.2017 року вважає протиправним та таким, що винесений безпідставно, оскільки нею у жодному випадку не порушувалась службова дисципліна та належно виконувались посадові обов'язки, які визначені посадовою інструкцією та іншими законодавчими актами, що регулюють трудові та службові правовідносини. Зазначила, що в процесі розгляду матеріалів справи відносно гр.ОСОБА_4 нею було зроблено відповідні перевірки та надіслано матеріали на погодження до Державної міграційної служби України. Зокрема, листом від 21.10.2016 року №6.4/12118-16 матеріали справи були погоджені. Водночас наголосила, що у скарзі гр.ОСОБА_4, яка стала підставою для порушення дисциплінарного провадження, останній скаржиться на дії начальника відділу з питань громадянства, жодним чином не вказуючи на будь-які зауваження щодо роботи позивача. Окрім цього, додала, що відповідач не дотримав порядок здійснення дисциплінарного провадження, що, в свою чергу, також вказує на неправомірність прийнятого рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду за судовим захистом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, покликаючись на підстави, викладені у позовній заяві та наданих суду поясненнях, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про державну службу» наказом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 04.04.2017 року №87 порушено дисциплінарне провадження стосовно позивача. Підставою для видання цього наказу слугував акт службової перевірки щодо з'ясування обставин, викладених у скарзі громадянина ОСОБА_4, від 23.03.2017 року. В ході проведення службової перевірки було виявлено ряд допущених позивачем порушень, а саме недотримання при розгляді заяви гр.ОСОБА_4 норм чинного законодавства, яке регулює процедуру набуття громадянства України, що свідчить про неналежне виконання своїх посадових обов'язків. За результатами розгляду дисциплінарної справи, дисциплінарна комісія Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області визначила ступінь вини, характер і тяжкість вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, підтвердила результати службової перевірки за скаргою гр.ОСОБА_4 та погодилась з висновками щодо неналежного виконання нею посадових обов'язків. У поданні від 23.08.2017 року, дисциплінарною комісією запропоновано відповідачу притягнути головного спеціаліста відділу з питань громадянства ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідно до п.2 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», у вигляді оголошення догани, що і стало підставою для видання спірного наказу. А тому, покликаючись на правомірність оскаржуваного наказу та наявність підстав для його видання, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

У період з 04.10.2012 року позивач працює в Головному управлінні Державної міграційної служби України у Львівській області, зокрема, згідно наказу від 08.04.2016 року №155-к/тр «Про переведення працівників», з 12.04.2016 року - на посаді головного спеціаліста відділу з питань громадянства управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України у Львівській області.

На виконання наказів ГУ ДМС України у Львівській області від 24.02.2017 року №27 та від 15.03.2017 року №53 «Про проведення службової перевірки» проведено перевірку обставин, викладених у скарзі громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4 від 23.02.2017 року №О-39, по встановленню факту можливого порушення начальником відділу з питань громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_5 службових обов'язків та дотримання вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про громадянство України», при розгляді заяви вказаного громадянина.

За результатами цієї перевірки складено акт від 23.03.2017 року. Матеріали службової перевірки, відповідно до ст.ст.64, 65, 68 Закону України «Про державну службу», передано на розгляд дисциплінарної комісії ГУ ДМС України у Львівській області.

На підставі вищевказаного акта, 04.04.2017 року відповідач прийняв наказ №87 «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1.».

13.04.2017 року та 14.04.2017 року повторно позивач надала письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, суть яких зводиться до наступного. 23.09.2016 року ОСОБА_1 отримано на розгляд матеріали справи громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України « Про громадянство України». Вказана справа надійшла з Галицького РВ у м.Львові ГУ ДМС України у Львівській області. В процесі розгляду матеріалів справи було зроблено відповідні перевірки та надіслано матеріали на погодження до ДМС України. Листом від 21.10.2016 року №6.4/12118-16 матеріали справи були погоджені. ОСОБА_4 документовано довідкою про реєстрацію особи громадянином України №446 від 20.12.2016 року, яку заявник отримав особисто, про що свідчить підпис в журналі обліку довідок про реєстрацію особи громадянином України. Оскільки матеріали справи були сформовані Галицьким РВ у м.Львові ГУ ДМС України у Львівській області в порядку ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», що передбачає документування заявника тимчасовим посвідченням громадянина України, а не сформовані в порядку ст.6 Закону України «Про громадянство України», що стосується набуття громадянства іноземних громадян відповідно до міждержавних угод, які реєструються в журналі обліку заяв з прийняття до громадянства України (відповідно до міждержавних угод ст.6 Закону України «Про громадянство України»), матеріали справи розглядались в порядку ст.8 та довідку про реєстрацію особи громадянином України було видано для документування тимчасовим посвідченням громадянина України. ОСОБА_4 є громадянином Республіки Білорусь та, відповідно до Угоди між Україною і Республікою Білорусь про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Білорусь, і громадянами Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні, заповнює заяву на зміну громадянства, що підтверджується матеріалами справи. Додатково зазначила, що гр.ОСОБА_4 звернувся із заявою на ім'я т.в.о керівника Дашавця І.Я., долучивши паспортний документ громадянина Республіки Білорусь для подальшого надсилання до МЗС України. Паспортний документ ОСОБА_4 було надіслано до департаменту консульської служби МЗС України, про що свідчить лист від 09.03.2017 року №02-02/4770.

12.04.2017 року голова дисциплінарної комісії Чичирко Т.П. звернувся до начальника відділу з питань громадянства управління з питань громадянства паспортизації та реєстрації ОСОБА_5 з проханням надати характеристику щодо позивача та пояснення, як безпосереднього керівника по справі щодо набуття громадянства України ОСОБА_4 Однак, у зв'язку із неотриманням таких пояснень, головою комісії Чичирко Т.П. та членами комісії ОСОБА_8 і ОСОБА_9 складено акт від 17.04.2017 року про ненадання пояснень начальником відділу з питань громадянства ОСОБА_5 по справі №18 від 04.04.2017 року.

В матеріалах дисциплінарної справи міститься позитивна службова характеристика ОСОБА_1, складена 22.08.2017 року заступником начальника Головного управління - начальника управління Сорочик В.Ю.

Результатом розгляду дисциплінарної справи стали висновок та подання дисциплінарної комісії ГУ ДМС України у Львівській області від 23.08.2017 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани. Зокрема, у таких йдеться про те, що відповідно до підп.2.1.5 п.2.1 р.2 та підп.2.3.3 п.2.3 р.2 посадової інструкції ОСОБА_1 повинна організовувати навчання працівників територіальних підрозділів служби ДМС області в системі службової підготовки з питань громадянства та особисто забезпечувати і контролювати діяльність з питань громадянства територіальних підрозділів ГУ ДМС України у Львівській області, а відповідно п.3.3 р.3 посадової інструкції - взаємодіяти з працівниками територіальних підрозділів ГУ ДМС України у Львівській області під час розгляду та вивчення документів з питань громадянства, а тому звинувачення працівників Галицького територіального підрозділу є необґрунтованими та свідчать про неналежне виконання посадових обов'язків саме ОСОБА_1

Зазначено, що в результаті розгляду дисциплінарної справи визначались ступінь вини, характер та тяжкість дисциплінарного проступку. Дисциплінарна комісія підтвердила результати службової перевірки та погодилася з висновками щодо неналежного виконання посадових обов'язків саме головним спеціалістом ОСОБА_1 У підсумку дисциплінарна комісія вирішила пропонувати керівнику ГУ ДМС притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до п.2 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу», у вигляді оголошення догани.

01.09.2017 року відповідач прийняв наказ №389-к/тм, згідно якого дисциплінарною комісією встановлено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та її вини при розгляді заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4, що полягає в порушенні вимог п.п.2.1, 2.2, 2.3 р.2, п.3.7 р.3 Положення про відділ з питань громадянства; підп.підп.2.1.2, 2.1.5 п.2.1 р.2, підп.2.3.3 п.2.3 р.2 посадової інструкції та п.п.6, 7, 11 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу». Ураховуючи вищевикладене, керуючись вимогами п.5 ч.2 ст.65, п.2 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу», наказано оголосити позивачу догану /за неналежне виконання посадових обов'язків/.

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оспорюваного наказу, а тому звернулася до суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. Згідно з ч.2 ст.5 цього Закону, відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки.

Згідно ч.1 ст.64 Закону України «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно п.5 ч.2 цієї ж статті, дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

За правилами ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу», до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч.3 ст.66 Закону).

Відповідно до ч.ч.1, 9-11 ст.69 Закону України «Про державну службу», для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення. Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.73 Закону України «Про державну службу», з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

За змістом ч.1 ст.74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Відповідно до ч.1 ст.77 Закону України «Про державну службу», рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє зробити висновок, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб'єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок

При цьому, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Як видно з матеріалів справи, підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно позивача слугував акт службової перевірки щодо з'ясування обставин, викладених у скарзі гр.ОСОБА_4, від 23.03.2017 року. У цій скарзі громадянин ОСОБА_4, посилаючись на затягування процедури отримання ним паспорта України, просив притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника відділу з питань громадянства п.ОСОБА_5. та ініціювати питання щодо доцільності перебування останнього на займаній посаді.

Водночас суд враховує, що у цій скарзі відсутні будь-які зауваження щодо невиконання чи неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків. Більше того, обґрунтовуючи скаргу, гр.ОСОБА_4 посилається на обставини, які мали місце після документування його тимчасовим посвідченням громадянина України (тобто після 20.12.2016 року).

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що 23.09.2016 року позивач отримала на розгляд матеріали справи громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». Вказані матеріали надійшли з Галицького РВ у м.Львові ГУ ДМС України у Львівській області та стосувались набуття ОСОБА_4 громадянства України за територіальним походженням. Після завершення їх розгляду позивач надіслала матеріали на погодження до Державної міграційної служби України. Листом №6.4/12118-16 від 21.10.2016 року Державна міграційна служба України повідомила, що будь-яких зауважень щодо розгляду матеріалів справи не має.

Як наслідок, 20.12.2016 року гр.ОСОБА_4 документовано довідкою про реєстрацію особи громадянином України №446. В довідці зазначено: документувати гр.ОСОБА_4 тимчасовим посвідченням громадянина України. Дану довідку підготував начальник відділу з питань громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_5

В подальшому, за результатами дисциплінарного провадження, дисциплінарною комісією встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку та її вини при розгляді заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4, що полягає в порушенні вимог п.п.2.1, 2.2, 2.3 р.2, п.3.7 р.3 Положення про відділ з питань громадянства; підп.підп.2.1.2, 2.1.5 п.2.1 р.2, підп.2.3.3 п.2.3 р.2 посадової інструкції та п.п.6, 7, 11 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу».

Так, у п.п.2.1, 2.2, 2.3 р.2, п.3.7 р.3 Положення про відділ з питань громадянства, затвердженого наказом ГУ ДМС України у Львівській області від 08.04.2016 №75, визначено, що основними завданнями у діяльності відділу є забезпечення виконання законодавства України з питань громадянства; контроль за проведенням відповідної роботи в територіальних підрозділах; контроль за реалізацією територіальними підрозділами рішень щодо набуття, прийняття, припинення або втрати громадянства України; забезпечення оформлення документів щодо набуття, прийняття, припинення або втрати громадянства України.

Відділ, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, проводить розгляд звернень громадян з питань громадянства, контролює дотримання територіальними підрозділами Закону України за вище вказаними напрямками роботи.

Відповідно до підп.підп.2.1.2, 2.1.5 п.2.1 р.2, підп.2.3.3 п.2.3 р.2 посадової інструкції головного спеціаліста відділу громадянства, головний спеціаліст відділу громадянства організовує своєчасний розгляд заяв та скарг громадян, запитів та інших звернень, що надходять від фізичних та юридичних осіб; за дорученням начальника відділу проводить перевірку за зверненнями громадян особисто; навчання працівників територіальних підрозділів служби ДМС області в системі службової підготовки з питань громадянства; особисто забезпечує та контролює діяльність з питань громадянства територіальних підрозділів ГУ ДМС, готує пропозиції щодо вдосконалення їх роботи, інформує керівництво відділу про стан справ і доводить до територіальних підрозділів вказівки керівництва служби, а також стежить за їх належним виконанням.

Аналізуючи посадові обов'язки позивача, акт службової перевірки від 23.03.2017 року та зміст скарги гр.ОСОБА_4, суд приходить висновку, що при застосуванні до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як догана, відповідачем не було в достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяння шкоди та обставини, за яких було вчинені виявлені порушення. Також не надано оцінки поясненням позивача щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, як і не відібрано пояснень інших осіб, яким могли бути відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Окрім того, суд звертає увагу, що, приймаючи спірний наказ, відповідач не дослідив чи є вчинені позивачем дії дисциплінарним проступком, оскільки підставою для застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння, яке визнається дисциплінарним проступком. Вказане відповідає приписам ч.2 ст.74 Закону України «Про державну службу», згідно якої дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Поряд з тим, суд враховує, що за висновками Європейського суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він є обов'язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Так, на думку Європейського суду з прав людини, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад. Висновок (а по суті констатація, якій не передували фактичне встановлення обставин, їх оцінка та аналіз) дисциплінарного провадження про порушення позивачем вимог чинного законодавства, здійснений без вирішення питання про винуватість чи невинуватість позивача, і без оцінки свідчень, наданих ним безпосередньо.

До того ж, Законом вимагається щоб факт виявленого дисциплінарного проступку був належним чином зафіксований і щоб було дотримано порядок застосування дисциплінарного стягнення за його допущення.

За правилами ч.2 ст.77 Закону України «Про державну службу», у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Однак, всупереч наведеному імперативному припису, у тексті оскаржуваного наказу не зазначено за які саме порушення (із урахуванням визначених посадових обов'язків) позивача притягнуто до відповідальності, він містить лише посилання на факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та її вину при розгляді заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4, без вказівки на конкретні обставини справи, що виключає можливість визначення підстав застосування дисциплінарного стягнення й мотивів, за яких його було обрано.

Таким чином, замість конкретизації протиправних дій (бездіяльності) позивача, відповідач обмежився лише загальною констатацією факту вчинення дисциплінарного проступку.

З урахуванням таких обставин та вищевказаних норм Закону, суд вважає, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами факт невиконання або неналежного виконання позивачем посадових обов'язків, як об'єктивної сторони дисциплінарного проступку. Вказане є підставою для висновку про безпідставне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Між тим, суд також звертає увагу, що нормами чинного трудового законодавства чітко врегульована процедура застосування дисциплінарних стягнень, яка в першу чергу спрямована на забезпечення належного захисту в спірних трудових правовідносинах законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності. Однак така процедура не дотримана відповідачем.

Як на підставу для скасування спірного наказу позивач посилається на порушення ГУ ДМС України у Львівській області вимог щодо порядку проведення службового розслідування, натомість суд такі не враховує, оскільки у даному випадку відсутній факт проведення службового розслідування.

Щодо посилань позивача на неознайомлення її з матеріалами дисциплінарної справи, суд відзначає, що Закон України «Про державну службу» не пов'язує факт ознайомлення державного службовця з відповідними матеріалами з фактом прийняття суб'єктом призначення рішення про накладення дисциплінарного стягнення. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт перешкоди (ненадання, обмеження в наданні) відповідачем в ознайомленні позивача з матеріалами дисциплінарної справи до моменту прийняття спірного наказу.

Доводи позивача про відсутність пояснень її безпосереднього керівника з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, спростовуються долученим до матеріалів справи актом від 17.04.2017 року про ненадання пояснень начальником відділу з питань громадянства ОСОБА_5 по справі №18 від 04.04.2017 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, що передували прийняттю оскаржуваного наказу від 01.09.2017 року №389-к/тм «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.», суд приходить висновку, що такий прийнято необґрунтовано (без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також упереджено, недобросовісно та нерозсудливо. В той же час, позивач довела обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню. А тому, спірне рішення слід скасувати як протиправне.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 01.09.2017 року №389-к/тм «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту постанови складено в одному примірнику 01.12.2017 року.