Справа № 465/4844/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

22.11.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цендровського В.В., Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАА №140419 від 8 серпня 2017 року, визнання дій інспектора протиправними,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цендровського В.В., Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАА №140419 від 8 серпня 2017 року, визнання дій інспектора протиправними.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 8 серпня 2017 року рухаючись автомобілем ФОРД-ФІЕСТА, у напрямку вул. Богданівська, що у м. Львові, зі сторони вул. Пластова, почув через гучномовець про необхідність зупинки транспортного засобу. Виконуючи вищевказану вимогу транспортний засіб було зупинено. Через декілька хвилин надійшли працівники поліції та повідомили про порушення правил дорожнього руху, а саме п. 2.9.д ПДР України (розмова по телефону під час руху). В результаті чого на ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАА №140419 від 08 серпня 2017 року та накладено штраф, передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 також зазначає про те, що він не розмовляв по телефону під час руху, про що повідомляв працівникам поліції, однак це не було взято до уваги.

На основі вищевикладеного, позивач просить скасувати постанову, оскільки він не порушував правил дорожнього руху.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позов підтримає, просить задоволити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проте подали заперечення проти адміністративного позову, в якому просять відмовити у задоволенні позовних ОСОБА_1

Заперечення мотивує тим, що 08 серпня 2017 року 0 12:45 год у м. Львові, по вул. Пластова, 4-а інспектором Цендровським В.В. було виявлено порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1, який, керуючи транспортним засобом ФОРД ФІЕСТА д.н.з. НОМЕР_1, користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці, а саме розмовляв по телефону, чим порушив п. 2.9.д ПДР, а також ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Посилається на рішення ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Адміністративний позов про скасування постанови серії ЕАА №140419 від 08 серпня 2017 року розглядається у порядку адміністративного судочинства, як це передбачено відповідно до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Судом встанови, що постановою серії ЕАА №140419 від 08 серпня 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за

ч.2. ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, а саме порушення п. 2.9.д ПДР України.

Відповідно до 2.9.д. ПДР, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

Оскільки водій, користуючись засобами зв'язку, тримає їх у руці під час руху, він керує транспортним засобом за допомогою однієї руки і при цьому відволікається від сприйняття дорожньої обстановки, що може призвести до виникнення аварійної обстановки або навіть до дорожньо-транспортної пригоди, тому введена заборона на користування ними під час руху.

Рішення Європейського Суду з прав людини зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 КАС України, вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справи.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ відзначив, що, як правило, національні суди, зокрема суд першої інстанції, повинні оцінити подані їм докази.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Відповідачем не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував розмову по телефону позивача, проте перед судом не було доведено факту неправомірності дій інспектора.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст.11,69,70,71,159,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Цендровського В.В., Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАА №140419 від 8 серпня 2017 року, визнати дії інспектора протиправними - задоволити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №140419 від 8 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн., - скасувати.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено сторонами в апеляційну порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ванівський Ю.М.