Справа № 336/4172/17(2-а/336/408/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" листопада 2017 р. справа № 336/4172/17 (2-а/336/408/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2017 року у справі №336/4172/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.07.2017 року (згідно поштовому штампу на конверті) звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови в перерахунку йому пенсії з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 5,5%, починаючи з 18.11.2016 року, з дати призначення пенсії за віком.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 5,5%, починаючи з 25.01.2017 року.

Позовні вимоги про зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 5,5% за період з 18.11.2016 року по 24.01.2017 року залишити без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 2016 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

18.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського об'єднаного управління ПФУ м.Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З дати звернення, тобто з 18.11.2016 року пенсійним органом призначено позивачу пенсію за віком, яку розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Вказаний розрахунок ОСОБА_1 оскаржив до суду.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2017 року у справі №336/7441/16-а зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя здійснити позивачу перерахунок та призначити пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою пенсією. В цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року (а.с.10-12, 74-76 ).

22.06.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок йому пенсії за віком з урахуванням положень частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію.

Шевченківське об'єднане УПФУ м.Запоріжжя листом №200/К-1 від 03.07.2017 року повідомив позивача про те, що він не має права на підвищення пенсії, яке передбачене ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалася пенсія за вислугу років (а.с.9).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачу була призначена пенсію за віком з більш пізнім виходом на пенсію, а саме на 11 місяців, він набув право на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, позивач до 2016 року отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На момент призначення позивачу пенсії за вислугу років, останній не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

18.11.2016 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перехід з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято показник середньої заробітної плати за 2007 рік (1197,91 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні позивачу пенсії за вислугу років, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався, що підтверджено наведеною вище постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2017 року по справі № 336/7441/16-а.

Судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що реалізація права позивача на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проводилась 18.11.2006 року вперше, що вже встановлено постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.02.2017 року.

Позивач народився 28 листопада 1955 року та відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для нього передбачений пенсійний вік - 60 років.

З заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся вперше після досягнення 61 річного віку, а саме в листопаді 2016 року, саме з цього періоду він отримує пенсію за віком. Тобто позивачеві було призначено пенсію за віком на 11 місяців пізніше настання пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що зазначене підвищенням розміру пенсії за віком призначається у випадку набуття права не на будь-яку пенсію, а набуття права саме на пенсію за віком за Законом №1058, при цьому особа, яка набула такого права виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку. Таким чином, вказана норма закону не ставить в залежність підвищення розміру пенсії за віком від того, чи скористувалась особа правом на інший вид пенсії та чи призначалась особі раніше будь-яка інша пенсія (за вислугу років, по втраті годувальника, по інвалідності, тощо).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що позивач на час призначення йому пенсії за віком (в даному випадку з більш пізнього віку) вже отримував пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. При цьому пенсія за даною нормою тлумачиться як щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом (Законом №1058) пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У розумінні наведеної норми Закону №1058 позивач пенсіонером саме за цим Законом не був, та набувши встановленого ним пенсійного віку та маючи при цьому більш ніж достатнього страхового стажу, отримав право на первинне призначення пенсії за віком в такому ж порядку, як і інші громадяни України, що звернулись за призначенням пенсії у 2016 році, з усіма правами, доплатами та збільшенням, які передбачені при призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що оскільки позивачу була призначена пенсію за віком з більш пізнім виходом на пенсію, а саме на 11 місяців з дня досягнення пенсійного віку, він набув право на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з чим погоджується колегія суддів.

Рішення суду першої інстанції про залишення частини позовних вимог без розгляду сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення в цій частині не переглядається.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2017 року у справі №336/4172/17 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2017 року у справі №336/4172/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак