Справа № 876/9121/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10735/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі № 162/310/17 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 в якому просив постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності від 22.03.2017 року №8/1000, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 57 600,00 грн. скасувати.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22 березня 2017 року №8/1000.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, та неповністю зясував обставини, які мають значення для справи.

Як на доводи апеляційної скарги зазначає, що постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22 березня 2017 року №8/1000 прийнято правомірно, оскільки позивач розпочав виконання будівельних робіт з будівництва магазину за адресою вул. Сонячна в м. Любешів без зареєстрованої декларації на початок виконання будівельних робіт.

Апелянт у клопотанні яке надійшло на адресу суду 27.11.2017р. просив розгляд справи проводити за відсутності представника.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову законною та просить залишити її без змін.

Позивач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи явки представника в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року без змін з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.03.2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 проведено позапланову перевірку дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 по вул.Сонячна в смт. Любешів, Любешівського району Волинської області у 2016 році самочинно розпочав будівельні роботи з будівництва магазину без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці, яка рішенням Любешівської селищної ради №4 від 14.09.2010 року була йому виділена під розміщення торгового контейнера, чим порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено акт від 14.03.2017 року, на підставі якого головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності від 22.03.2017 року №8/1000, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 57 600,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що постанова головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності від 22.03.2017 року №8/1000 є протиправною.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» 14.10.1994 року 208/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації: на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно із пунктом 2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розглядаються органами державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому - четвертому пункту 2, мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Пунктом 19 Порядку №244 встановлено, що доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність відповідного суб'єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються на підставі протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі потреби - на підставі пояснень суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.

Посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов'язана з'ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб'єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (пункт 21 Порядку №244).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення виконавчого комітету Любешівської сільської ради від 14.09.2010 року №4 позивачу дозволено розміщення об'єкта торгівлі - контейнера в смт. Любешів на території ринку з 15.09.2010 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано апелянтом, що вищезгаданий контейнер площею 26 м2, на час розгляду справи в суді першої інстанції, розміщений по вул. Сонячна в смт. Любешів і знаходиться поряд з об'єктом будівництва, щодо якого проводилася перевірка.

Посилання апелянта на рішення Любешівської селищної ради від 08.09.2016 року №10/51 про розроблення детального плану території земельної ділянки по вул. Сонячна в смт. Любешів, як на доказ того, що дане будівництво проводилось саме ОСОБА_1 вірно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки з даного рішення видно, що замовником розроблення детального плану території земельної ділянки на якій розташований об'єкт будівництва, щодо якого проводилася перевірка, є саме Любешівська селищна рада, а ОСОБА_1 виступає лише інвестором.

Інші докази, які доводять той факт, що саме ОСОБА_1 є замовником будівництва об'єкта, щодо якого проводилась перевірка, в матеріалах справи відсутні та апелянтом не надано.

Поряд з цим, відповідно до пункту 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (в редакції, що діяла на момент проведення позапланової перевірки) передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, щодо якого неможливо встановити суб'єкта містобудування, який будує чи збудував такий об'єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб'єкта містобудування.

Відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що з огляду на відсутність належних та допустимих доказів щодо особи забудовника на ділянці де була проведена позапланова перевірка, відповідач був зобов'язаний діяти відповідно до вимог зазначеного пункту 9 Порядку і лише після встановлення особи забудовника органами внутрішніх справ притягнути таку особу (осіб) до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері містобудування.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що апелянтом не надано достатніх доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про неправомірність постанови головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області ОСОБА_2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівельної діяльності від 22.03.2017 року №8/1000, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених вище обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі № 162/310/17 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 01.12.2017р.