Справа № 823/1571/17
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2017-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року справа № 823/1571/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту, викладену у листі від 17.08.2017 № 7145/6-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Ухвалою судді від 02.11.2017 відкрито провадження у справі, а 24.11.2017 на підставі ч.6 ст.128 КАС України, судом ухвалено рішення щодо переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області листами від 17.08.2017 року № 7145/6-17 та від 26.09.2017 № 8458/6-17 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га. В листі від 17.08.2017 року № 7145/6-17 зазначено, що подана заява не відповідає вимогам ст.118 Земельного кодексу України, а саме: місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах не дозволяє визначити та перевірити її вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів (в свою чергу, листом від 26.09.2017 № 8458/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області відмовило в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, мотивуючи свою відмову тим, що відповідь стосовно даного питання надана в попередньому листі).

Позивач зазначає, що посилання відповідача у вищевказаних листах на необхідність надання схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель сільськогосподарського призначення, як на підставу для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність є необґрунтованим та безпідставним, адже відсутність таких документів не може розцінюватись в контексті ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, як невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, оскільки таке погодження не передбачене ч.6 ст.118 вказаного кодексу.

Представники позивача в судове засідання призначене на 24.11.2017 прибув та в повному обсязі підтримав вимоги заявлені ОСОБА_1 в адміністративному позові.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання 24.11.2017 не прибув, причини своєї неявки суду не повідомив. В письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки надані позивачем графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки не дозволяють визначити та перевірити їх на відповідність вимогам законів та підзаконних актів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою від 18.07.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту, для ведення особистого селянського господарства.

До заяви позивачем були додані: копія паспорту; копія ідентифікаційного номера; графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки; довідка про те, що земельна ділянка не перебуває в користуванні, довідка 6-зем.

Головне управління Держгеокадастру України у Черкаській області листом від 17.08.2017 № 7145/6-17 повідомило позивача, що подана заява не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах не дозволяє визначити та перевірити її вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, в зв'язку з чим відсутні підстави для надання дозволу на розробку проекту спірної земельної ділянки.

В подальшому ОСОБА_1 подала заяву до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 29.08.2017, в якій просила долучити до своєї попередньої заяви (від 18.07.2017) викопіювання з публічної кадастрової карти України стосовно земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га в адміністративних межах Вознесенської сільської ради за межами населеного пункту.

Лисом від 26.09.2017 № 8458/6-17 Головне управлінням Держгеокадастру у Черкаській області повідомило, що відповідь на порушене позивачем питання вже надана листом від 17.08.2017 № 7145/6-17, тим самим повторно відмовила у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вважаючи вищевказані відмови протиправними, ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом "в" ч.3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Частиною 4 ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, таким органом є відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Вищевказане свідчить, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом досліджено матеріали, які подавались позивачем разом з заявами від 18.07.2017 та 29.08.2017 для надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: копія паспорта позивача; копія ідентифікаційного номера; копія графічних матеріалів, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки; довідка про те що земельна ділянка не перебуває в користуванні; довідка 6-зем; викопіювання з публічної кадастрової карти України бажаного місця розташування земельної ділянки.

Дослідження вищевказаних документів дає суду підстави зробити висновок, що вони створені відповідальними особами за допомогою програмного забезпечення та містять необхідні данні, які дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки (яку бажає отримати у власність ОСОБА_1.) по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень для встановлення відповідності місця розташування об'єкта.

Аналіз вищевказаного свідчить, що ОСОБА_1 при зверненні до відповідача із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства надала всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, проте, відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, з тих підстав, що подана заява не відповідає вимогам ст.118 ЗУ України з посиланням на невідповідність графічних матеріалів.

Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому, з урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що відповідач не мав права відмовляти позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за наявності повного пакету документів, який був поданий при зверненні та досліджений в ході розгляду справи.

Вказане свідчить, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за межами населеного пункту, яка викладена в листі від 17.08.207 № 7145/6-17, є протиправною, що має наслідок задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується питання в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача надати позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, слідує, що суд не може перебирати на себе функцій органу, дії або бездіяльність якого оскаржується.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області віднесено повноваження надання дозволу на розробку такого проекту, і суд не може підміняти суб'єкт владних повноважень у виконанні останнім своїх прав та обов'язків, які в даному випадку є виключними (дискреційними) повноваженнями.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягає.

Положеннями ч.1 ст.11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладені обставини суд, з метою відновлення порушеного права позивача, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог зобов'язавши Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

При цьому суд зауважує, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КАС України).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене, дотримуючись ст.94 КАС України суд дійшов висновку повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області половину сплаченого судового збору в розмірі 640,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, яка викладена в листі від 17.08.2017 № 7145/6-17 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, в адміністративних межах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (ідентифікаційний код - 39765890) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань