Справа № 462/3438/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10717/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 7 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова (далі - ОУПФ) у якому просив: відмову відповідача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням виплаченої допомоги на оздоровлення в 2016 році вважати незаконною; зобов'язати ОУПФ здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням виплаченої в липні 2016 року допомоги на оздоровлення; зобов'язати провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту звернення до відповідача 22.06.2017.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання йому як судді у відставці не було враховано матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки та є складовою суддівської винагороди і має враховуватися при призначенні такого утримання. Звернувшись до відповідача із довідкою, яка свідчила про нараховану позивачу у липні 2016 року допомогу на оздоровлення з метою перерахунку грошового утримання, отримав відмову, яку вважає незаконною та необґрунтованою.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 7 вересня 2017 року у справі №462/3438/17 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до чинного законодавства допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди, відтак для включення її до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до структури заробітної плати, з якої було сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому ця виплата повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач має статус судді у відставці та з 23.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру такого утримання.

22.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, додавши до неї довідку від 16.06.2017 №07.24/65/17, у якій зазначалось, що йому у липні 2016 року була нарахована допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 15950 грн. Така заява була мотивована тим, що при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання ОУПФ не було враховано допомогу на оздоровлення у вказаному вище розмірі (а.с.5, 47-48).

У відповідь на таку заяву відповідач 11.07.2017 відмовив позивачу у проведені такого перерахунку (а.с.6-8).

Не погодившись із зазначеною позицією відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання; далі - Закон № 2453-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

За змістом ст.133 Закону №2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Вказані правові норми розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно із ст.134 цього ж Закону суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), який набрав чинності 30.09.2016 і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому утримання.

Положеннями Законів №2453-VI та №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Це означає, що у випадку призначення позивачеві пенсії перевага б надавалася спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в силу яких, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

У розглядуваній справі, ОСОБА_1 обрав щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке йому і було призначено із розрахунку 80 відсотків суддівської винагороди.

Крім цього, відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає безпідставними висновки суду першої інстанції, відповідно до яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатись до суддівської винагороди, так як вона є складовою заробітної плати з якої сплачено страхові внески, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закон №1402-VIII безальтернативно визначено складові суддівської винагороди з якої у відсотковому відношенні розраховується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Відтак, зважаючи на те, що згідно вищенаведених законодавчих норм матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, то правові підстави для її врахування при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в позові, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду м.Львова від 7 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 4 грудня 2017 року.