Справа № 817/753/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дорошенко Н.О.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"29" листопада 2017 р. Справа № 817/753/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" червня 2017 р. у справі за позовом Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення витрат на виплату пенсій,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2017 Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості по витратах Пенсійного фонду на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених згідно з Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період лютий-квітень 2017 року в сумі 642,54 грн., яка не сплачена добровільно.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області за лютий-квітень 2017 року сплатило пенсіонеру різницю суми пенсії в сумі 642,54 грн., однак відповідач у встановлений строк добровільно не сплатив вказану заборгованість. Крім того, на виконання листа суду від 13.06.2017 пенсійним органом долучено всі витребовувані докази та надано розрахунок суми позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот" є платником страхових внесків, збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та є страхувальником в розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Встановлено, що відповідно до повідомлення № 1733/06 від 15.02.2017, ПАТ "Рівнеазот" визначено суму витрат, що підлягає перерахуванню підприємством на відшкодування витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, щодо пенсіонера ОСОБА_3, з 01.02.2017 по 31.12.2017 в сумі 202,96 грн. щомісяця. Частка різниці у розмірі пенсії, що фінансується за рахунок підприємства відповідача, становить 6,71% від суми 1512,34 грн. (а.с.5).

Оскільки ПАТ "Рівнеазот" добровільно не сплатило заборгованість, пенсійний орган звернувся до суду з позовом про її стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по витратах Пенсійного фонду на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, позивачем не обґрунтована та не підтверджена належними і допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, згідно з абзацом другим пункту 13 Прикінцевих положень Закону №1058-VI у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується відповідно до умов, передбачених Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

В силу вимог частини другої статті 37 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 26.11.2015 №848-VIІІ (далі Закон №848-VIІІ) пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 62 років за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Як визначено в частині шостій статті 37 Закону №848-VIІІ різниця між сумою пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, та сумою пенсії із солідарної системи, обчисленої згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних, комунальних наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів, а також інших наукових установ, які згідно із статтею 12 цього Закону включені до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, - за рахунок коштів державного бюджету з урахуванням надходжень від сплати єдиного внеску у розмірі, встановленому частиною дев'ятою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для цієї категорії працівників;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших наукових установ, організацій, підприємств та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій, підприємств та закладів.

Пунктами 5, 9 "Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №372 (далі - Порядок №372), встановлено, що різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Зі змісту пункту 8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Встановлено, що в розрахунку суми позову зазначено, що місячний розмір фактичних витрат становить 202,96 грн., за три місяці 642,54 грн. (а.с.4). Враховуючи, що будь-які інші періоди в розрахунку не зазначені, а на наявність заборгованості попереднього періоду в позові та доданих документах позивач не покликався, суд зауважує про помилковість та необґрунтованість виконаного розрахунку (202,96 х 3 = 608,88 грн.).

Окрім цього, на підтвердження понесених органом Пенсійного фонду України витрат, які підлягають до відшкодування підприємством, позивачем до адміністративного позову долучено витяг із списку на зарахування пенсій на поточний рахунок, відкритий на прізвище ОСОБА_4 (а.с.7), що не відповідає прізвищу пенсіонера, зазначеного в повідомленні № 1733/06 від 15.02.2017, направленому до ПАТ "Рівнеазот".

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до статті 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

В силу положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.05.2017 при призначенні справи до розгляду зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області надати всі наявні докази на підтвердження позовних вимог.

В клопотанні про розгляд справи в порядку письмового провадження від 30.05.2017 позивач зазначив про долучення до позову всіх наявних доказів на підтвердження утвореної заборгованості (а.с.16).

В судовому засіданні було встановлено невідповідність позовних вимог матеріалам справи.

У зв'язку з наведеним, 12.06.2017 відповідно до приписів ст.ст.69, 71 КАС України суд ухвалив витребувати додаткові докази від позивача, а саме: витяг про зарахування пенсій на поточний рахунок пенсіонера ОСОБА_3 за період лютий-квітень 2017 року та обґрунтований розрахунок суми позову, відповідно до сум виплат, зазначених в повідомленні № 1733/06 від 15.02.2017 (а.с.19,22).

Встановлено, що 21.06.2017 позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника управління та витяги із списків на зарахування пенсій стосовно пенсіонерів, фактичні витрати на виплату та доставку пенсій яких відшкодовує ПАТ "Рівнеазот", на 207 аркушах (а.с.28,29-235).

Дослідженням наданих позивачем доказів встановлено відсутність в них відомостей щодо зарахування пенсій на рахунок пенсіонера ОСОБА_3 за період лютий-квітень 2017 року.

За встановлених обставин, суд вважає, що докази, надані позивачем, не містять інформації щодо предмета доказування, а відтак є неналежними.

Обґрунтований розрахунок суми позову позивачем суду не надано.

Враховуючи, що позивач - суб'єкт владних повноважень не виконав процесуального обов'язку доказування та без поважних причин не надав суду доказів на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, відповідно до частини 6 статті 71 КАС України суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що на виконання листа суду від 13.06.2017 пенсійним органом долучено всі витребовувані докази та надано розрахунок суми позову, однак помилково вказано інший номер справи при передачі вказаних документів. Відтак, судом не було досліджено поданих документів та зроблено неправомірний висновок про відсутність підтверджуючих доказів понесення органом Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пенсій.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься заява пенсійного орану від 16.06.2017 №6491/11 подана на виконання вимог листа Рівненського окружного адміністративного суду від 13.06.2017, яка містить розрахунок суми позову, де зазначено, що залишок боргу за лютий 2017 (236,62 грн.), борг за березень-квітень 2017 (202,96*2); 236,62+202,96*2=642,54 грн.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів робить висновок, що обчислений у ній розрахунок заборгованості по витратах на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених згідно з Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій не може братися судом до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаного розрахунку пенсійним органом до суду першої та апеляційної інстанції не надано. До вказаної заяви позивачем долучено лише довідку від 16.06.2017 №3166/03-04 про розмір пенсії пенсіонера ОСОБА_3, інших доказів до суду не надано.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами та не відповідають матеріалам справи. Докази понесення органом Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пенсій за лютий-квітень 2017 року в сумі 642,54 грн. пенсіонеру ОСОБА_3 позивачем на вимогу суду не надані, а судом не встановлені.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обгрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" листопада 2017 р.