Справа № 812/1153/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кисельова Є.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року справа №812/1153/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю: позивача не зявився,

представника позивача ОСОБА_4, довіреність від 03.08.2017 року,

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 812/1153/17 за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень № 124-13 та № 125-13 від 20.06.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області, в якому позивач просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № 124-13 та № 125-13 від 20.06.2017 року.

Постановою від 28 вересня 2017 року Луганський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову у звязку з необґрунтованістю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на час складання оскаржуваних податкових повідомлень рішень, відповідно до підпункту 266.5.1 статті 266 Податкового кодексу України була встановлена ставка податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази опадаткування. Також зазначив, що п.3 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 року № 1791-VIII (далі Закон України № 1791-VIII) та рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26.01.2017 року, яке було прийнято на виконання Закону України № 1791-VIII, встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року. Вважає, неправомірним застосування відповідачем 2% ставки розміру мінімальної заробітної плати при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки імперативна вимога встановлена законодавцем, передбачає застосування до існуючих ставок коефіцієнт 0,5. На думку апелянта, суд, при винесенні судового рішення, застосував норму права, яка відсутня в чинному законодавстві України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні, просив скасувати рішення суду першої інстанції, позов задовольнити.

Позивач та відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, відповідач надав заперечення, в яких зазначив про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є фізичною особою-підприємцем та власником обєктів нерухомого майна, розташованих за адресою: вул. Механізаторів,1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область. Згідно договору купівлі-продажу 5/100 часток обєкту нерухомого майна комплексу будівель та споруд від 20.03.2013 року, загальна площа обєкту - 835,2 м2 та огорожею - 92,71 м2. Згідно договору купівлі-продажу 9/100 часток обєкту нерухомого майна комплексу будівель та споруд від 29.01.2014 року, загальна площа обєкту - 1022,1 м2 та огорожею-11,2 м2. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд паркан (огорожа) не відноситься до будівель або споруд, а тому не є обєктом оподаткування податком на нерухомість (а.с.7-15).

20.06.2017 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № № 124-13 та 125-13, якими ОСОБА_5, згідно з пунктом 54.3.3, пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобовязання за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості» за податковий період - 2016 рік та застосовано ставку 2 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (а.с.5,6,33).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 року № 4288, серед іншого, затверджено Положення «Про податок на нерухоме майно, відємне від земельної ділянки» (а.с. 60).

У додатках № № 1, 2, 3 до вказаного рішення встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2015 року, зокрема: - для обєктів нежитлової нерухомості - 2 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року (а.с.61-64).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 26.01.2017 року №1200 внесені зміни до рішення від 30.05.2016 року № 419, а саме змінені ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості, зокрема, для фізичних осіб для обєктів нежитлової нерухомості 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; - для присадибних будівель (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо) та надземних та підземних гаражів 0,01 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (а.с. 16).

Спірним питанням у даній справі є правомірність податкових повідомлень-рішень, правомірність застосування ставки податку в розмірі 2 % при визначенні суми податкового зобовязання.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Податковим кодексом України визначені принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство, зокрема, пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України визначено принцип стабільності, який говорить, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Даний принцип добре застосований у положеннях підпункту 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 ПК України, яким визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, правила прийняття місцевими радами рішень щодо встановлення розмірів податків, які справляються до бюджетів та формують їх доходну частину, що визначені податковим та бюджетним законодавством, є однаковими.

З наведених положень податкового та бюджетного законодавства вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до пп 266.5.1. п. 266.5 ст.266 ПК України (в редакції, яка діяла на час звітного податкового періоду 2016 рік), ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Отже, рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 року № 4288, яким встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, правомірно застосовано податковим органом при розрахунку зазначеного податку, оскільки даним рішенням міської ради у відповідності до вимог Податкового кодексу України, визначено розмір ставки по даному податку на 2016 рік.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області стосовно податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняте в 2017 році, а саме 26.01.2017 року, не може бути застосоване при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік. Зазначене рішення прийнято на виконання вимог Податкового кодексу України з урахуванням Закону № 1791-VІІІ та застосовується з 01.01.2017 року при розрахунку відповідного податку на майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні податкових повідомлень-рішень №№ 124-13, 125-13 від 20.06.2017 року діяв на підставі та у межах наданих повноважень, відповідно до чинного законодавства яке діяло на у звітному (податковому) році.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 812/1153/17 за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень № 124-13 та № 125-13 від 20.06.2017 року залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 812/1153/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 листопада 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 30 листопада 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_3