Справа № 809/1260/17
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 809/1260/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Прос Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення за №UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2017 ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017 та зобов'язання визначити митну вартість товарів, що її було скориговано на підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017, за методом визначення митної вартості за вартістю операції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення норм Митного кодексу України оскаржуваним рішенням UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017 здійснив коригування митної вартості транспортного засобу. Вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017 щодо визначення митної вартості автомобіля за резервним методом. Просить зобов'язати відповідача визначити митну вартість за заявленою митною вартістю - за ціною договору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судому засіданні проти позову заперечив з мотивів викладених в письмовому запереченні, обґрунтованого тим, що при митному оформленні транспортного засобу марки «SKODA», модель «OCTAVIA», тип кузова - універсал, номер кузова - TMBJG7NE6F0111559, об'єм двигуна - 1589 смі, 2014 року випуску відповідач встановив розбіжності у фактурі за №112/06/2017 від 26.06.2017, відсутність підпису покупця. Митну вартість транспортного відповідач визначив за резервним методом на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля за №267 від 30.06.2017. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд встановив наступне.

29.06.2017 представник позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (декларант) для здійснення митного оформлення транспортного засобу автомобіля, марки «SKODA», модель «OCTAVIA», призначеного для перевезення пасажирів по дорогах загального користування (з аварійними пошкодженнями, ввезеного на причепі) тип кузова - універсал, номер кузова - TMBJG7NE6F0111559, об'єм двигуна - 1589 смі, 2014 року випуску, загальна кількість місць для сидіння - 5, подав відповідачу митну декларацію за № 206020/2017/410042 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 18 000 PLN. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). В графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 18 000 PLN, в графі 45 "коригування" вказано 125 433, 99 гривень, в графі 23 "курс валюти" - 6,96855500 гривень (а. с. 68).

До вказаної митної декларації декларантом долучено рахунок-фактуру (інвойс) від 26.06.2017; акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27.06.2017 № UA20903/2017/10830; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 08.12.2014 №ВАК 4688475; банківський платіжний документ, що стосується товару від 08.12.2014; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 26.06.2017; інші некласифіковані документи від 24.06.2017, 16.06.2017, 21.11.2013, 12.06.2012; копію митної декларації країни відправлення від 26.06.2017 №17PL446010E0127323; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів за №206020/2017/410042 від 29.06.2017.

29.06.2017 посадовою особою відповідача запропоновано позивачу надати експертний висновок про вартість автомобіля, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Позивач подав відповідачу висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля за №267 від 30.06.2017, згідно з висновками якого вартість автомобіля «SKODA OCTAVIA», ідентифікаційний номер TMBJG7NE6F0111559, що ввозиться з-за кордону на митну територію України без врахування ремонтних робіт станом на 30.06.2017 складає 210 067 гривень.

У зв'язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за № №UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 29 965 PLN.

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №206020/2017/410042 від 29.06.2017 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з тим, що митна вартість товару визначена за резервним методом. Перший метод не застосований у зв'язку з ненаданням документів, передбачених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та наданням висновку експерта. 2-5 методи визначення митної вартості не застосовані, у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № 206050001/2016/00945. Джерело інформації: висновок експерта за №267 від 30.06.2017. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини другої статті 55 та главою 4 Митного кодексу України.

Позивач здійснив митне оформлення вказаного транспортного засобу за ціною скоригованою рішенням відповідача, однак не погоджуючись із таким рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ Митного кодексу України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 51 даного Кодексу митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

В частині 2 цієї статті Митного кодексу України наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 5 статтті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини 2 статті 54 даного Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною другою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

При цьому, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частина 9 статті 58 Митного кодексу України).

Як встановив суд, перший метод визначення митної вартості транспортного засобу не застосований, у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару та наданням висновку експерта.

Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 57 Митного кодексу України, передбачено такі другорядні методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

При цьому, частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В даному випадку митний орган правомірно застосував саме резервний метод.

Відповідно до частини 1 статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (частина 2).

Відповідач для визначення митної вартості транспортного засобу взяв висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля за №267 від 30.06.2017.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Порядок корегування митної вартості товарів регламентовано статтею 55 Митного кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 вказаної статті, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Крім того, що відповідачем здійснювалась процедура консультацій з декларантом, йому доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії передбачені пунктом 5 частини другої статті 55 Митного кодексу України

Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем правомірно, у відповідності до вказаних норм Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля за №267 від 30.06.2017, наданого декларантом в межах процедури митних консультацій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 22 UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017 правомірним, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення за №UA206000/2017/000429/1 від 03.07.2017, зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 04.12.2017.