Справа № 311/2897/17
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 311/2897/17
Провадження №2-а/311/63/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

03.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що він має статус учасника бойових дій та, відповідно, право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів - учасників бойових дій. Управлінням соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області була виплачена йому частина щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік, на яку він має право відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - в сумі 1200 грн. Він звернувся до відповідача 30 жовтня 2017 року із заявою про доплату йому невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, за 2017 рік в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте, така доплата йому не була виплачена, у її виплаті відповідачем було відмовлено листом за вих.№01-09/3899 від 02 листопада 2017 року, посилаючись на те, що грошова допомога Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області була виплачена у повному обсязі, у відповідності з чинним законодавством.

Станом на 05 травня 2017 року мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначено Законом про Державний бюджет Україні на поточний рік. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01 травня 2017 року розмір мінімальної пенсії за віком становить - 1312 грн. Таким чином, розмір разової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік, який відповідач мав йому сплатити, повинен становити 6560 гривень (5x1312 грн.) Недоплачена йому відповідачем частина щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік, становить - 5360 грн. Відмова відповідача у виплаті - є неправомірною, порушує його права, тому він вимушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить: визнати дії Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області щодо недоплати йому щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 рік, відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» протиправними та зобов'язати відповідача Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити перерахунок та виплату йому недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2017 року, в сумі 5360 гривень.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії (а.с.19).

17.11.2017 року до суду у встановлений законом строк надійшли письмові заперечення відповідача - Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, в яких відповідач вважає позов безпідставним та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що при виплаті позивачу, як учаснику бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік, Управління діяло в межах діючого законодавства, виходячи із виділених державою коштів в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Також у поданих запереченнях відповідач зазначає, що за чинною редакцією ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня, інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.17-1 Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами. - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до ст.17-1 Закону щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами. - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до п.1 зазначеної постанови, виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних. Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Положення про Управління соціального захисту населення затвердженого розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації, управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Мінсоцполітики, інших центральних органів виконавчої влади, розпорядженнями голови обласної державної адміністрації, а також положенням про Управління.

Управління є бюджетною установою і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України, та в межах наданих законом окремих повноважень органів виконавчої влади, відповідно до ч.3 ст.143 Конституції України.

Відповідно до ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, зокрема, розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання.

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону, фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів, отже розмір виплат закладено в Законі України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», який є чинним, і норми якого неконституційними не визнавалися.

З огляду на викладене, враховуючи, що основною вимогою адміністративного позову є донарахування суми разової грошової допомоги, а визначення її розміру лежить поза межами повноважень відповідача, тому вважають дії відповідача законними, обґрунтованими та такими, що відповідають Конституції та Законам України. Відповідач не володіє повноваженнями щодо визначення розміру, механізму та обрання джерел виплат разової грошової допомоги, відповідно до Закону. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просять відмовити у повному обсязі (а.с.21-26).

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності зі ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи адміністративного позову, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1, виданим 24.06.2015 року Головним управлінням МВС України в Запорізькій області, строком дії безтерміново, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як учасник бойових дій з 06.07.2017 року та, відповідно, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Управлінням соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_1 виплачена разова грошова допомога до 5 травня в 2017 році в розмірі 1200 гривень, що підтверджується обґрунтуваннями позивача, викладеними у позові, а також Листом відповідача за вих.№ 01-09/3899 від 02.11.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17).

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 за 2017 рік, окрім іншого, передбачена виплата учасникам бойових дій у розмірі 1200 гривень.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, як учаснику бойових дій, Управлінням соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області була призначена та виплачена щорічна разова грошова допомога за 2017 рік у розмірі 1200 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Не погодившись з розміром виплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2017 рік, позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних. Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Вимогами статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Зміст даної правової норми наведений в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28.12.2007 року. Однак, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміни, внесені до цієї норми, визнані неконституційними, а тому чинною є редакція частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загально -обов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIІ, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст..12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зазначені норми законодавства не визнані неконституційними.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритетності тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи те, що останнім у часі є Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIІ, тому пріоритетними у спірних правовідносинах є положення саме цього Закону.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі 1-11/2012 встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03 червня 2014 року у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності в розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Так, згідно ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 9 жовтня 1979 року у Справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, що зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

В рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. При цьому, рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. У вказаному рішенні Конституційного Суду України враховано положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

За змістом ст.151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на те, що 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIІ, згідно з яким норми і положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, виплачуючи разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2017 рік в розмірі 1200 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 року «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Тому, з урахуванням вищенаведених підстав, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судових витрат, тому судові витрати по даній справі компенсуються за рахунок Державного бюджету України, у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 69-71, 99, 100, 158-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО