Справа № 810/3821/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року м. Київ 810/3821/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки,

Управління Укртрансбезпеки в Одеській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю транспортних засобів під час перевірки 11.10.2016 на а/д Київ-Одеса 451 км. та визначення суми плати за проїзд згідно розрахунку від 11.10.2016;

- визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 10.11.2016 № 001857 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.10.2016 працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час якої, було здійснено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу на перевізних (мобільних) вагах без відповідних документів на них (сертифікату).

Також позивач зазначив, що працівники відповідача-2 відмовились пред'являти йому сертифікат про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та проводити контрольний замір ваги транспортного засобу та причепу.

Крім того, позивач наголосив на тій обставині, що в його присутності Акт перевірки не складався.

У судове засідання, призначене на 21.02.2017 прибув позивач, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача-1 (підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за штрих кодовим індифікатором № 210) у судове засідання призначене на 21.02.2017 не з'явився, жодних пояснень чи заперечень стосовно позовних вимог до суду не подавали.

21.02.2017 засобами електронної пошти до суду від Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва знаходить справа № 826/18188/16 розгляд якої призначено на 21.02.2017 о 11 год. 00 хв. та з метою надання додаткових доказів по справі.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши думку позивача та враховуючи той факт, що Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки мало достатньо часу з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду (разом з примірником позовної заяви) для надання заперечень на позовну заяву та доказів по справі, суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, та продовжити розгляд справи за даної явки.

Представник відповідача-2 також не прибув в судове засідання призначене на 21.02.2017 хоча і був повідомлений належним чином (підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за штрих кодовим індифікатором № 228), водночас 27.12.2016 засобами електронної пошти до суду від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання про заміну відповідачів (Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та Управління Укртрансбезпеки в Одеській області) на Державну службу України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування зазначеного клопотання, було зазначено, що Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та Управління Укртрансбезпеки в Одеській області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 не є самостійними юридичними особами, адіють в апараті Державної служби України з безпеки на транспорті, як структурні підрозділи.

Також 13.01.2017 представником Державної служби України з безпеки на транспорті через канцелярію суду були подані письмові заперечення проти позову, як відповідачем-2 та клопотання про заміну відповідача-2 (Управління Укртрансбезпеки в Одеській області) у справі на Державну службу України з безпеки на транспорті.

Аналогічні заперечення та клопотання надійшло до суду 23.01.2017 засобами поштового зв'язку.

У судовому засідання 31.01.2017 судом було виставлено на обговорення клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно заміни щодо заміни відповідачів на Державну службу України з безпеки на транспорті.

Позивач заперечував проти задоволення зазначеного клопотання з тих підстав, що ним правильно обрано склад відповідачів, оскільки Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було проведено перевірку та складено Акт перевірки, а Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було прийнято оскаржувану постанову.

Розглянувши доводи зазначеного клопотання, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Заслухавши думку позивача та враховуючи той факт, що у позовній заяві позивач оскаржує дії та постанову структурних підрозділів Державної служби України з безпеки на транспорті, які здійснюють владні управлінські функції, суд дійшов висновку, що клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд протокольною ухвалою від 21.02.2017 вирішив здійснювати розгляд даної справи в порядку письмового провадження в межах встановленого строку розгляду адміністративних справ.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, шо 11.10.2016 о 19 годині 30 хвилин працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на автодорозі Київ - Одеса, 451 км. було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, транспортного засобу, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, а саме: SKANIA, модель R 124, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки ПП, модель ZREMB, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.10.2016 та Акт від 11.10.2016 № 008483 (а.с. 12- 13).

Проведеним габаритно-ваговим контролем виявлено факт перевезення автомобілем, який належить позивачу, вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: перевищення осьового навантаження, фактичне: 4,700-8860-(7,720 - 8,160 - 7,940) (дозволене: 11-11-22).

Висновком зазначеного Акта було встановленно, порушення позивачем положень статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення сої, згідно товарно-транспортної накладної від 11.10.2016 № 7, а саме за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів).

На підставі даних довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.10.2016 та висновків Акта від 11.10.2016 № 008483, 12.05.2016 проведено розрахунок плати за проїзд великовагових (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 204,00 євро (а.с. 11).

На підставі складених матеріалів постановою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 10.11.2016 № 001857 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700,00 грн., який передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з діями відповідача - 1 щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю транспортних засобів під час перевірки 11.10.2016 на а/д Київ-Одеса 451 км. та визначення суми плати за проїзд згідно розрахунку від 11.10.2016, а також з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи правомірність проведення габаритно-вагового контролю та оформлення результатів вагового контролю, суд звертає увагу на наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до абз. 3 пункту 1 Постанови КМУ № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до пункту 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Розпорядженням КМУ від 16.12.2015 № 1378-р «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

З огляду на викладене, Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та Управління Укртрансбезпеки в Одеській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників (пункт 1).

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядок № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 21 Порядку № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Також суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок).

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху (пункт 3 Порядку).

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця (пункт 18).

Аналіз наведених правових приписів дає підстави для висновку, що здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів належить до безпосередніх повноважень Укртрансбезпеки та її територіальних органів, а тому суд не вбачає підстав для визнання дій посадових осіб відповідача щодо здійснення такого контролю відносно автомобіля та причіпа позивача протиправними.

Стосовно позовних позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови від 10.11.2016 № 001857 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 2862-IV) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 ПДР (у редакції, чинній на момент проведення рейдової перевірки) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з частиною 4 статті 48 Закону «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно пункту 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Частиною 2 статті 29 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (надалі Закон № 3353) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Всупереч наведених вимог нормативно-правових актів матеріали перевірки не містять відомостей про засоби вимірювальної техніки якими проведено зважування транспортного засобу та їх періодичну повірку.

У той же час, представником Державної служби України з безпеки на транспорті разом з запереченнями на позовну заяву було надано копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 23.08.2016 № 34-00/4755 вагів пересувних автомобільних типу Cheklode freeweigh зав. № 008236, виробник «Central weighing», Англія.

Проте, ні відповідачем-1, ні відповідачем-2, ані представником Державної служби України з безпеки на транспорті не надано суду жодних підтверджуючих документів, стосовно того, що саме цими вагами було здійснено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу з причепом, що належить позивачу.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність належних доказів перевірки маси належного позивачу транспортного засобу та як наслідок про відсутність факту перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів.

Крім того, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що ваги якими було здійснено габаритно - ваговий контроль його автомобіля показали вагу автомобіля з причепом 37 380 т., в той же час, в товано - транспортній накладній від 11.10.2016 № 7, яка була виписана при перевезенні вантажу (сої) містить відомості про навантажений вантаж маса брутто 40 080 т., а при розвантаженні 39 920 т., що свідчить про несправність вагів.

Окремо суд звертає увагу, що габаритно - ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (п.16-18 Порядку).

У відповідності до п.21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

У свою чергу п.22 Порядку № 879 визначено, що в разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З аналізу перелічених положень нормативно-правових актів вбачається, що транспортний засіб, у якого виявлено перевищення габаритно-вагових параметрів затримується та може продовжувати рух тільки після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

У той же час, відповідачами не надано суду жодних пояснень стосовно затримання транспортного засобу позивача для усунення порушень габаритно-вагових параметрів, що є додатковим свідченням відсутності належного здійснення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено належними доказами обставини перевищення позивачем вагового та/або габаритного нормативного параметра у зв'язку з чим, позивач не повинен був оформлювати дозвіл на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, обов'язку доказування правомірності спірної постанови від 10.11.2016 № 001857 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн. Доводів позивача відповідач належним чином не спростував

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, а саме в частині визнання протиправною та скасування постанови від 10.11.2016 № 001857 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено часково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, позивачем за подання позовної заяви, що містить одну вимогу майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру було сплачено судовий збір у розмірі 1 378 грн., що підтверджується квитанцією № 46 від 19.11.2016.

В редакції Закону України «Про судовий збір», що діяла на час звернення позивача до суду з позовною заявою, ставка судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн., складала 551,20 грн. ( 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (0,4 від 1 378 грн.).

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме в частині визнання протиправною та скасування постанови від 10.11.2016 № 001857 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн. витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору (за подання позову в зазначеній частині) у сумі 551,20 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 10.11.2016 № 001857 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1 700 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.