Справа № 296/6204/17
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №296/6204/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій (бездіяльності) державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження № 54354725 від 21.07.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12 800 грн.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що 21.07.2017 року постановою старшого державного виконавцця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-438/14 від 22.05.2015 року, виданого Корольовським районним судом м. Житомира. Вказану постанову вважають неправомірною в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 12800 грн., оскільки її винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як невиконання судового рішення УПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної кількості коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Уповноважений представник Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Уповноважений представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заперечення проти позову, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових заперечення та розгляд справи проводити без участі представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, прийшов до наступного висновку.

Спеціальним законом, що з 05.10.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають виконанню є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Як убачається з матеріалів справи, на виконанні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області знаходилося виконавчого провадження № 54354725 з примусового виконання виконавчого листа виконавчого листа № 2-а-438/14 від 22.05.2015 року, виданого Корольовським районним судом м. Житомира про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року провести відповідно до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок та виплату основної пенсії ОСОБА_3 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично проведених виплат. (а.с. 6)

21.07.2017 року старшим державним виконавцем державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із застереженням про необхідність боржнику протягом 10 робочих днів виконати рішення суду. Зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12 800 грн.

Положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 1 п. 5 вказаної статті, визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За змістом частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Види та розміри витрат виконавчого провадження були затверджені Наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2830/5.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що державний виконавець протиправно виніс постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконавчий збір не стягується.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В правових нормах ст.ст.1,2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в свою чергу закріплено загальні положення та особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду. Так, цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Терміни в цьому Законі вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України і Законі України "Про виконавче провадження".

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Законами України "Про Державний бюджет України на 2015-2017 роки. Пенсійному фонду України, як головному розпоряднику бюджетних коштів у даному випадку, встановлено бюджетні призначення за бюджетними програмами "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсії, призначене за різними програмами, та дефіциту коштів ПФУ".

Вказаними Законами Пенсійному фонду України не встановлено бюджетне призначення для забезпечення виконання рішень) су,ту про стягнення коштів з Пенсійного фонду України. Таким чином відсутність бюджетного призначення свідчить про відсутність бюджетного фінансування.

Виплата пенсій, надбавок, підвищень, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету проводиться органами Пенсійного фонду України з виділених бюджетних асигнувань для виплати пенсій у розмірах, визначених законодавством.

Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення може бути здійснена дише за наявності відповідного фінансування з Державною бюджету України.

Відсутність бюджетного фінансування проведення виплат в розмірі, визначеному судовим рішенням, свідчить про існування поважних причин для невиконання такого рішення.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-1Vпенсія - не щомісячна пенсійна виплач а в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійною страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченою ним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Пенсія - не періодичний платіж, виплата якої не обмежена у часі, а підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особою, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язане з виплатою пенсії і також мас не визначений у часі граничний термін виплати.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління ГІФУ від ЗО квітня 2002 року № 8-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за №442/6730; чинного на час виникнення відносин; далі - Положення), управління ГІФУ у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) с органами ПФУ. підпорядкованими відповідно головним управлінням 11 ФУ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів 11 ФУ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 та підпункту 2 пункту 2.2 Положення основним завданням управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів ГІФУ в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету 1 КРУ.

Невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Разом з тим, стороною відповідача не надано жодного підтвердження про звернення до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення, так само як і не надано доказів того на якій стадії на разі перебуває виконавче провадження та чи виносилася постанова про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірність своїх дій, також не надано доказів, які спростували твердження сторони позивача, а тому виходячи із способів захисту порушеного права наведеного позивачем та вимог позивача, що відповідає положенням до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України, аналізуючи та оцінюючи усі зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, про задоволення адміністративного позову.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", ст.ст. 9, 11, 12, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій (бездіяльності) державного виконавця- задовольнити.

Постанову Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження № 54354725 від 21.07.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12 800 грн. - скасувати.

Стягнути з Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь судовий збір в сумі 1624 грн., що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук