Справа № 333/4484/17(2-а/333/247/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" листопада 2017 р. справа № 333/4484/17 (2-а/333/247/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2017 року у справі № 333/4484/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 31.07.2017 року (відповідно до штампу на відповідному конверті) звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком з 19.06.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України у м.Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязано Шевченківське обєднане Управління Пенсійного Фонду України у м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 19.06.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої було сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також, відповідач просив розглянути справу без участі його представника.

Позивач надав суду заяву, в якій просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін. Також, позивач просив розглянути справу без його участі.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2017 року прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та до 18.06.2017 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

19.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням частини другої статті 40 цього ж Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

На підставі зазначеної заяви ОСОБА_1 було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на загальних підставах в порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Листами від 10.05.2017 року та 25.07.2017 року пенсійний орган повідомляв ОСОБА_1 про неможливість застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (а.с.8).

Не погодившись з таким розрахунком пенсії, ОСОБА_1 оскаржив дії пенсійного органу до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було невірно визначено правовідносини, які виникли в результаті звернення позивача 19.06.2017 року до відповідача, в результаті чого були порушені законні права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон №2262) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262 законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною першою статті 9 Закону №1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Законом №1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років особам офіцерського складу.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Проте, ОСОБА_1 в червні 2017 року призначено інший вид пенсії за іншим законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, котрий передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058, позивач звернувся в червні 2017 року вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262 позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, що підтверджується відомостями з трудової книжки позивача (а.с.7-7 на звороті).

Правовий висновок щодо застосування зазначених норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, який відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком має бути здійснений з 19.06.2017 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя не доведено правомірність застосування при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2017 року у справі № 333/4484/17 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2017 року у справі № 333/4484/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак