Справа № 760/1129/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/1129/17 Головуючий у 1-й інстанції: Оксюта Т.Г.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що заява позивача з доданими документами через уповноважений орган з відповідним висновком на адресу Міністерства оборони України не подавалась, документи на розгляд комісії не надходили, рішення розпорядником бюджетних коштів не приймалось та документи позивача правомірно було повернуто Одеському обласному військовому комісаріату на доопрацювання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в Збройних Силах з 22 жовтня 1983 року по 24 грудня 1985 року, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку: в/ч НОМЕР_1 з 06 лютого 1984 року по 24 грудня 1985 року, згідно довідки Черкаського об`єднаного міського військового комісаріату від 01 липня 2015 року №1478, виданої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 та військового квитка серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у рядового у відставці ОСОБА_2 поранення, ЗЧМТ, контузія, травма хребта, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до наявних в матеріалах копій довідки та виписки з акта огляду МСЕК серії 12ААА №186431 за наслідками первинного огляду 09 квітня 2015 року позивачу встановлено з 26 березня 2015 року 2 групу інвалідності з причиною поранення, ЗЧМТ, контузія, травма хребта, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За наслідком звернення ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою від 10 серпня 2016 року щодо проведення йому нарахування та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, листом від 09 листопада 2016 року №11/Л-7014 позивача повідомлено, що він дійсно проходив строкову військову службу у складі Прикордонних військ КДБ СРСР, однак не перебуває на обліку в органах Держприкордонслужби та питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони країни.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою від 10 серпня 2016 року щодо опрацювання отриманих документів та направлення пакету документів до Міністра оборони України через Департамент фінансів Міністерства оборони України для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, який встановлено законом для працездатних осіб на день встановлення ОСОБА_1 2 групи інвалідності.

З огляду на відсутність інформації за його заявою ОСОБА_1 звернувся до Міністра оборони України з заявою, зареєстрованою Департаментом інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України 30 листопада 2016 року за вх.№Л-1259/оп, в якій зазначив, що він звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою щодо розгляду його документів про виплату одноразової грошової допомоги, до якої були додані документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у зв`язку з чим просив розглянути надані документи та прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, як це передбачено вимогами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2014 року №530.

Не погоджуючись з відмовою Адміністрації Державної прикордонної служби України, оформленої листом від 09 листопада 2016 року №11/Л-7014, та у зв`язку з відсутністю відповіді від Міністерства оборони України за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 , зареєстрованої 30 листопада 2016 року за вх.№Л-1259/оп, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що 26 березня 2015 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, однак Міністерство оборони України не призначило та не виплатило позивачу спірну допомогу, а тому такі дії є протиправними та оскільки позивач не належав до особового складу Державної прикордонної служби України виплата спірних коштів повинна здійснюватись саме Міністерством оборони України.

За наслідками перегляду судового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно п.«б» ч.1 ст.162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

В силу ч.9 ст.163 вищезазначеного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Підпунктом 1 п.6 вказаного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

При цьому, згідно п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 група інвалідності встановлена ОСОБА_1 за наслідками первинного огляду з 26 березня 2015 року та причиною інвалідності є поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В силу ч.6 ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Пунктами 13, 15 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Отже, враховуючи, що позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як до уповноваженого органу, та до Міністерства оборони України відповідні заяви та необхідні документи для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, тому Міністерство оборони України за наслідком надходження документів мало прийняти відповідне рішення, передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Міністерства оборони щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправними.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою щодо підготовки висновку та направлення пакету документів до Міністра оборони України, а також до Міністерства оборони України щодо розгляду його документів і прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, однак, з наданої під час апеляційного розгляду копії листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 листопада 2017 року №248/3/6/3942 вбачається, що документи з військового комісаріату щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в Департамент фінансів Міністерства оборони України не надходили та позивач звертався у серпні 2017 року із заявою до Міністра оборони України, на яку надана була відповідь Департаментом фінансів за №248/3/6/3226 від 15 вересня 2017 року.

Разом з тим, копії відповіді Департаменту фінансів Міністерства оборони України за №248/3/6/3226 від 15 вересня 2017 року та доказів вручення її позивачу матеріали справи не містять.

Твердження апелянта, що документи позивача про призначення одноразової грошової допомоги були розглянуті відповідно до витягу з протоколу №52 від 08 липня 2016 року комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, та комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, жодним чином не підтверджено, а також не обґрунтовано повернення документів позивача на доопрацювання Одеському обласному військовому комісаріату. Крім того, наведене твердження суперечить наданому до суду апеляційної інстанції листу Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17 листопада 2017 року №248/3/6/3942.

Твердження апелянта, що на позивача не розповсюджується положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року №530, оскільки він не відповідає визначенню військовослужбовця, наведеного у ч.1 ст.5 зазначеного вище Закону, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України, беруть участь у всеукраїнському і місцевих референдумах, обирають і можуть бути обраними до відповідних місцевих рад та інших виборних державних органів згідно з Конституцією України.

Наведене визначення стосується діючих військовослужбовців, в той час, як позивач є колишнім військовослужбовцем та учасником бойових дій, який має право на пільги, встановлені для нього законодавством України. Крім того, нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено призначення та виплата одноразової грошової допомоги і після проходження служби або звільнення.

Крім того, звернення ОСОБА_1 , зареєстроване Департаментом інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України 30 листопада 2016 року за вх.№Л-1259/оп, про виплату одноразової грошової допомоги Міністерство оборони України не розглянуло та відповідного рішення у визначеному законодавством порядку не прийняло, що свідчить про наявність саме бездіяльності Міністерства оборони України, яка фактично позбавляє позивача можливості оскаржити відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в судовому порядку, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та необхідності зобов`язання Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 , зареєстровану Департаментом інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України 30 листопада 2016 року за вх.№Л-1259/оп, та прийняти за нею відповідне рішення.

При цьому, позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та стягнути її на користь позивача у сумі 798734,00 грн. є передчасними та не підлягають до задоволення, оскільки відповідного рішення Міністерством оборони України прийнято не було та суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. З огляду на те, що Міністерство оборони України наділено дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у призначенні та виплаті, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Колегія суддів враховує, що позивач у період з 1983 року по 1985 рік проходив строкову військову службу у складі Прикордонних військ КДБ СРСР.

Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 року - КДБ при Раді Міністрів СРСР) та на даний час жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що Прикордонні війська України або Державна прикордонна служба України є правонаступниками Прикордонних військ КДБ СРСР, дислокованих за межами території України.

Прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до ст.4 Закону СРСР «О всеобщей воинской обязаности» від 12 жовтня 1967 року, вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01 вересня 1939 року по 21 березня 1989 року.

Водночас, згідно з п.1 Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року №1464-ХІІ всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально-технічною базою переведені у відання України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Відповідно до п.1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що у питаннях соціального захисту військовослужбовці Збройних сил СРСР прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України.

За таких обставин, враховуючи, що позивач не належав до особового складу Державної прикордонної служби України вирішення питання щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не належить до її повноважень, а тому колегія суддів доходить висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 права позивача жодним чином не порушено та у задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, перебував на обліку у відповідному військовому комісаріаті Міністерства оборони України, колегія суддів приходить до висновку, що питання стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», має розглядатись саме Міністерством оборони України з огляду на прирівняння позивача до військовослужбовців Збройних Сил України.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції правил предметної підсудності є безпідставним, оскільки в силу вимог п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

При цьому, у відповідності до п.1 ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, оскільки одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та про зобов`язання нарахування і виплати якої ставить питання ОСОБА_1 в позовній заяві, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України, та в силу п.1 ч.2 ст.18 КАС України такий спір не підсудний окружним адміністративним судам.

Твердження апелянта щодо порушення судом першої інстанції процесуального законодавства в частині розгляду справи в порядку скороченого провадження та нерозгляду клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про вступ у якості третьої особи та заяви Міністерства оборони України про відвід судді є необґрунтованими, оскільки ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 14 червня 2017 року заяву Міністерства оборони України про відвід та клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про вступ у якості третьої особи залишено без задоволення з огляду на відсутність визначених ст.ст.27, 28 КАС України підстав для відводу судді та, враховуючи, що розгляд даної справи не впливає на інтереси ІНФОРМАЦІЯ_1 , з чим погоджується колегія суддів. Крім того, посилання апелянта на безпідставну відмову в залученні ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості третьої особи також не є обґрунтованим, оскільки фактично не доведено, що зазначене рішення може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки військового комісаріату, враховуючи, що жодних вимог до нього позивачем не заявлялось.

В той же час, частиною 2 ст.1832 КАС України передбачено, що суд може розглядати в порядку скороченого провадження адміністративні справи щодо вимог, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті, якщо такі вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов`язків третіх осіб.

Дана категорія справи належить до адміністративних справ, які можуть розглядатися в порядку скороченого провадження, оскільки згідно п.2 ч.1 ст.1832 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, інших соціальних виплат, до яких, в свою чергу, належить одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 01 березня 2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі, в порядку якого ухвалено оскаржувану постанову від 02 серпня 2017 року, а розгляд у відкритому судовому засіданні заяви Міністерства оборони України про відвід судді та клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залучення у якості третьої особи не свідчить про перехід розгляду справи по суті із скороченого провадження у відкрите та відповідає вимогам процесуального законодавства.

Твердження апелянта, що позовна заява підписана невстановленою особою, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено та являються власною суб`єктивною думкою апелянта, крім того, зазначення в адміністративному позові адреси для листування замість адреси реєстрації позивача жодним чином не суперечить вимогам ст.106 КАС України, якою передбачено зазначення у позовній заяві саме поштової адреси.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2017 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 02 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, зареєстровану Департаментом інформаційно-організаційної роботи та контролю Міністерства оборони України за вх.№Л-1259/оп від 30 листопада 2016 року, та прийняти за нею рішення.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук