Справа № 225/5942/17
Суддя: Мигалевич В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/225/180/2017
Справа № 225/5942/17
Головуючий у справі : ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.

за участю:

секретаря судового засідання -Голубової О.О.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 2004 року позивач ОСОБА_4 здобула право на отримання пенсії за віком.

З серпня 2014 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області, та з цього самого часу отримувала пенсійне забезпечення. Однак, з грудня 2016 року відповідач перестав виплачувати позивачу належну їй пенсію. Із спілкування з представниками відповідача, а також з повідомлень, які містяться на офіційному сайті ПФУ, позивач зясувала, що невиплата пенсії могла статися на підставі рішення комісії про призначення (відмовлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Позивач вважає такі дії позивача неправомірними та у зв'язку з цим просить про наступне:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_4 з грудня 2016 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_4 починаючи з грудня 2016 року.

-допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати позивачу пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та його представника, на задоволенні позову наполягають.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, надала до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває з 01.08.2014 року на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Дзержинську, як внутрішньо переміщена особа та пенсія виплачувалася за даними електронної пенсійної справи.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне страхування, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообовязкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних догорів з пенсійного забезпечення, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Отже, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови та порядок пенсійного забезпечення.

ОСОБА_5 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 року «Про затвердження Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Тобто слід розмежовувати виплату пенсії громадянам України, які постійно проживають на підконтрольній українській владі території та за своїм волевиявленням здійснили зміну місця фактичного проживання в межах України та громадян, які вимушено здійснили зміну фактичного місця проживання з непідконтрольної території на територію, що підконтрольна українській владі та набули статусу внутрішньо переміщеної особи.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, управління керується нормативно-правовими актами, що визначають порядок та умови виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, а саме: Законом України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 18.02.2016 №136 «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування».

Вищезазначені нормативні акти не позбавляють права позивача на отримання пенсії, а встановлюють певний порядок її отримання в умовах проведення антитерористичної операції.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб встановлено визначення поняття внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

ОСОБА_5 частини 3 статті 7 Закону України №1706 - громадяни пенсійного віку мають право на отримання соціальних виплат за місцем фактичного проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною 1 статті 5Закону України №1706 передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Отже, реалізація права на отримання пенсійних виплат повязана з фактом реєстрації пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідно довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_5 з пунктом 7 Порядку про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 08.06.2016 №365 достовірність інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, яка зазначена в заяві, підлягає перевірці, так як пенсія виплачується у разі фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи за місцем реєстрації, вказаним в довідці департаменту соціального захисту населення про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_5 особистої заяви ОСОБА_4 від 29.09.2014 року її взято на облік з 01.08.2014 року з урахуванням виплачених сум, як внутрішньо переміщену особу та пенсія виплачувалась за даними електронної пенсійної справи.

ОСОБА_5 копії довідки від 22.12.2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Департаменту соціального захисту населення Дзержинської міської ради фактичне місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» № 1058 від 09.07.2003 року передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України № 1706 передбачено підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Рішенням директору Департаменту (наказ № 87 від 27.10.2016) 27.10.2016 року дію довідки ОСОБА_4 скасовано відповідно до п.3 статті 12 Закону України № 1706.

ОСОБА_5 з протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.11.2016 року № 20 в призначенні (відновленні) соціальних виплат ОСОБА_4 відмовлено у звязку з скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до п.3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Рішенням № 178710 від 02.11.2016 року управлінням вирішено відмовити у відновленні виплати пенсії ОСОБА_4 на підставі п.5 ст.49 Закону України № 1058, п.3, п.5, абз.8 ст.12 Закону України № 1706, за рішенням директору Департаменту (наказ № 87 від 27.10.2016), п.14 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік ВПО.

Отже, виплату пенсії ОСОБА_4 припинено з 01.12.2016 року, оскільки довідку про реєстрацію ОСОБА_4 як внутрішньо переміщеної особи було скасовано.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України своєю постановою від 21.03.2017 року у праві № К/800/3123/17 визначає, що виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», але перелік підстав для припинення виплати пенсії не є вичерпним і може врегульовуватися іншими нормативно правовими актами.

Слід зазначити, що в управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області взагалі не виникає зобовязань перед ОСОБА_4 щодо виплати пенсії, оскільки згідно паспорта громадянина України, позивач зареєстрований Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області за адресою: м. Горлівка, вул. Пересипкіна,10/325, у той час коли управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області згідно частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 року «Про затвердження Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» здійснює виплату пенсії за фактичним місцем проживання особи в межах міста Торецька (Дзержинська) Донецької області.

На час розгляду справи положення встановлені Законом України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 18.02.2016 №136 «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування» не визнанні неконституційними.

Керуючись статтею 4, частиною 1 статті 47, статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 року «Про затвердження Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках»,частиною 3 статті 7 Закону України від 20.10.2014 №1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 Про облік внутрішньо переміщених осіб, пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №136 Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, представник відповідача просить відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні змісту письмових заперечень проти позову. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_5 особистої заяви ОСОБА_4 від 29.09.2014 року останню взято на облік в УПФУ в м. Дзержинську Донецької області з 01.08.2014 року з урахуванням виплачених сум, як внутрішньо переміщену особу та пенсія виплачувалася за даними електронної пенсійної справи.

ОСОБА_5 копії довідки від 22.12.2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Департаменту соціального захисту населення Дзержинської міської ради фактичне місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням директора Департаменту (наказ № 87 від 27.10.2016) 27.10.2016 року дію довідки ОСОБА_4 скасовано відповідно до п. 3 ст. 12 Закону України № 1706, тобто у звязку з поверненням до покинутого місця постійного проживання.

ОСОБА_5 з протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.11.2016 року № 20 в призначенні (відновленні) соціальних виплат ОСОБА_4 відмовлено у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до п. 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Рішенням № 178710 від 02.11.2016 року управлінням вирішено відмовити у відновленні виплати пенсії ОСОБА_4 на підставі п.5 ст.49 Закону України № 1058, п.3, п.5, абз.8 ст.12 Закону України № 1706, за рішенням директору Департаменту (наказ № 87 від 27.10.2016), п.14 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік ВПО.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

Рішенням № 178710 від 02.11.2016 року управлінням вирішено відмовити у відновленні виплати пенсії ОСОБА_4 у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік ВПО.

Не може бути застосований пункт 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, з врахуванням також приписів Закону № 1706-VII.

Так, цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік ВПО.

Крім того, суд зазначає наступне.

Верховний суд України 6 жовтня 2015 року ухвалив постанову по справі № 608/1189/14-а, де зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право (право на отримання пенсії) незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія. Тут слід зазначити, що таке рішення суд ухвалив у справі за переглядом судових рішень стосовно спору про припинення виплат особі, яка постійно проживає за кордоном. Між тим, важливим залишається загальний принцип, висвітлений в цьому рішенні, який пов'язаний із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та проголошує непохитність права людини щодо володіння своєю власністю. Цей принцип безпосередньо висвітлений у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, де поважний суд встановив порушення Конвенції у разі залежності на отримання пенсії від місця проживання особи.

Крім того, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

З огляду на викладене, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

В якості джерела міжнародного права національні суди України повинні посилатися на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», де поважний суд встановив обов'язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території (в даному випадку - Придністров'я), вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Встановлені у справі обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача не було законних підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01 грудня 2016 року, тобто його дії щодо припинення виплати пенсії та бездіяльність у не здійсненні передбачених законом заходів для нарахування та виплати позивачу пенсії є протиправними.

Зазначене порушене право, із урахуванням ч. 2 ст. 11 КАС України, підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання відповідача відновити (поновити) з 01 грудня 2016 року нарахування і виплату пенсії за віком ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій.

Оскільки раніше, суд прийшов до висновку про те, що дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську щодо припинення з грудня 2016 року виплати пенсії є протиправними, відповідно, за таких умов суд вважає рішення Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 178710 від 02.11.2016 року про відмову у відновленні соціальних виплат (пенсії) ОСОБА_4 таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (із змінами від 06.12.2016 р.), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Враховуючи викладене вище, а також ту обставину, що позивачем при подачі до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, оскільки позивача у відповідності до ухвали суду звільнено від сплати судового збору, суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки позивачем вони фактично не понесені (не надано документального підтвердження понесених ним судових витрат), і процесуальним законом не передбачено іншого порядку розподілу судових витрат по сплаті судового збору між сторонами у випадку, коли відповідач, який є субєктом владних повноважень і позивач звільнені від сплати судового збору, а рішення ухвалене не на користь субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 158, 159, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області щодо невиплати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсії з 01 грудня 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 178710 від 02.11.2016 року про відмову у відновленні соціальних виплат (пенсії) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01 грудня 2016 року.

Постанова в частині виплати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсії за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Дзержинський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: